## 13. únor 2023

## Pondělí, mezidobí, 6. týden
2. týden žaltáře

Modlitba se čtením

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Buď můj život čest a chvála Boží,

jiným růže, sobě trní, hloží.

Být jak zrno, skryté v Boží zemi,

hrstka kvasu, o níž lidé neví…

Šířit radost, bolest nechat sobě,

hledat slabé, sílit, těšit v mdlobě.

Nehledat práv, plnit povinnosti,

chudý ve všem, bohatý jen v ctnosti,

opravdový až do morku kosti.

Sebe zapřít, stavět na milosti,

obejmout kříž, drtit změkčilosti.

Jiným sloužit, sám si sloužit nedat,

v oběť lásky sebe na kříž zvedat,

pobloudilé v náruč Boží volat,

zlobu láskou přemáhat a zdolat.

Nic nechtít a všechno dát,

Boha v bližních milovat!

S Matkou Boží pevně stát,

v dobrém růst a vytrvat!

Nebo:

Nebylo nic

svět nestvořen

jen Bože Ty.

A řekl jsi a svět se zvedl z nicoty.

Dny světa šly a já jsem nebyl v jeho dnech.

Bůh stvořil duši, člověk do plic nabral dech.

Svět byl tak veliký a tak prázdný stranou stál.

To já stál stranou. Tys mě k sobě povolal.

Svět by se zhroutil nebýt k Tobě pozvedán.

Na kříž je přibíjen a vzhůru zvedán Pán.

I teď je tu i nyní uvidět se dá

kněz zvedá Chléb, srdce se ve mně pozvedá.

Až klesnu na zemi a v prach se navrátím,

Ty sám mě pozvedneš a já Tě uchvátím.

Až svět se v oheň promění a bude soud,

pokyň mně k pravici a nedej zahynout.

ŽALMY

1. ant. Hospodine, popřej mi sluchu a zachraň mě.

Žalm 31 (30), 2-17.20-25
Důvěrná prosba v utrpení
Otče, do tvých rukou poroučím svého ducha. (Lk 23,46)
I (2-9)

K tobě se utíkám, Hospodine, ať nejsem zahanben navěky, *

vysvoboď mě, jsi spravedlivý!

Popřej mi sluchu, *

rychle mě zachraň!

Buď mi ochrannou skálou, *

opevněnou tvrzí k mé záchraně,

vždyť ty jsi má skála a má tvrz, *

pro své jméno mě povedeš a budeš řídit.

Vyprostíš mě z léčky pro mě nastražené, *

neboť ty jsi mé útočiště.

Do tvých rukou svěřuji svého ducha, *

Hospodine, věrný Bože, ty mě vysvobodíš.

Ctitele nicotných model nenávidíš, *

já však důvěřuji v Hospodina.

Budu se veselit a jásat nad tvým slitováním †

že jsi shlédl na moji bídu, *

že jsi mé duši pomohl v tísni,

žes mě nevydal do moci nepříteli, *

ale postavils mé nohy na volné prostranství.

Ant. Hospodine, popřej mi sluchu a zachraň mě.

2. ant. Svou jasnou tvář ukaž svému služebníku, Hospodine.

II (10-17)

Smiluj se nade mnou, Hospodine, je mi úzko, *

hořem chřadne mé oko, duše i tělo,

Neboť můj život hyne ve strastech, *

má léta v hořekování

Strast mě zbavuje síly, *

moje kosti chřadnou.

Všichni nepřátelé mnou opovrhují, †

sousedům jsem pro smích, na postrach svým známým, *

kdo mě venku zhlédne, prchá přede mnou.

Vypadl jsem z paměti, jako bych byl mrtev, *

podoben jsem rozbitému hrnci.

Vždyť se tolik o mně šeptá – slyšel jsem to – hrůza odevšad! *

Spolu se proti mně radí, usilují zničit mi život.

Já však, Hospodine, v tebe doufám, *

říkám: Ty jsi můj Bůh!

Můj osud je ve tvé ruce, *

vysvoboď mě z moci mých úhlavních nepřátel!

Svou jasnou tvář ukaž svému služebníku, *

zachraň mě svou slitovností.

Ant. Svou jasnou tvář ukaž svému služebníku, Hospodine.

3. ant. Požehnán buď Hospodin, že mi prokázal podivuhodné milosrdenství.

III (20-25)

Jak nesmírná je tvá dobrotivost, Hospodine, †

uchovals ji těm, kdo se tě bojí, *

popřáváš ji těm, kdo se k tobě utíkají před lidmi.

Tvoje tvář je jim bezpečnou ochranou *

před spiknutím lidí,

ukrýváš je ve stanu *

před svárlivými řečmi.

Požehnán buď Hospodin, že mi prokázal *

podivuhodné milosrdenství v opevněném městě

Už jsem si říkal sklíčeně: *

„Jsem zapuzen od tvých očí!“

Tys však uslyšel můj hlasitý nářek, *

když jsem volal k tobě o pomoc.

Milujte Hospodina, všichni jeho svatí, *

Hospodin zachovává věrné,

ale plnou měrou odplácí těm, *

kdo si počínají drze.

Vzmužte se a buďte srdnatí, *

všichni, kdo spoléháte na Hospodina.

Ant. Požehnán buď Hospodin, že mi prokázal podivuhodné milosrdenství.

Veď mě ve své pravdě a uč mě,

neboť ty jsi Bůh, můj spasitel.

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy Přísloví

3,1-20

Jak se nachází moudrost

Můj synu, nezapomínej na mé poučení,

ať tvoje srdce zachovává mé příkazy!

Přinesou ti dlouhý věk,

léta života a štěstí.

Kéž tě neopustí láska a věrnost,

uvaž si je na šíji,

napiš si je na desku srdce,

a nalezneš přízeň a zdar

před Bohem i lidmi.

Důvěřuj v Hospodina celým svým srdcem

a nespoléhej na vlastní chytrost!

Mysli na něho při všech svých cestách

a on urovná všechny tvé stezky.

Nechtěj být moudrý ve vlastních očích,

boj se Hospodina a vzdaluj se zlého!

To bude prospěšné pro tvoje tělo,

to osvěží tvoje kosti.

Uctívej Hospodina dary ze svého majetku

tím nejlepším, co jsi získal.

Pak budou tvé sýpky oplývat obilím,

tvé kádě přetékat moštem.

Hospodinovým poučením nepohrdej, můj synu,

nehorši se, když tě kárá.

Hospodin kárá toho, koho má rád,

trestá nejmilejšího syna.

Šťastný je člověk, jenž dosáhl moudrosti,

ten, kdo našel poznání.

Neboť lepší je získat moudrost než stříbro,

její výnos je nad zlato.

Je vzácnější nad perly,

všechny tvé poklady se jí nemohou rovnat.

Dlouhý věk má v pravici,

v levici bohatství, slávu.

Její cesty jsou půvabné,

k pokoji vedou její stezky.

Stromem života je těm, kdo se jí chápou,

cedrem je těm, kdo se k ní vinou.

Hospodin založil zemi moudrostí,

svou rozumností zbudoval nebe.

Podle jeho plánu vytryskl oceán

a oblaka dávají padat rose.

ZPĚV PO PRVNÍM ČTENÍ

Př 3,11.12; Žid 12,7

Hospodinovým poučením nepohrdej, nehorši se, když tě kárá. * Hospodin kárá toho, koho má rád, trestá nejmilejšího syna.

Bůh s námi jedná jako se svými syny. Vždyť kterého syna otec nekárá? * Hospodin.

DRUHÉ ČTENÍ

Z kázání svatého Bernarda, opata

(Sermo de diversis 15: PL 183,577-579)

O hledání moudrosti

Usilujme o pokrm, který nepomíjí; pracujme na díle naší spásy. Pracujme na vinici Páně, abychom mohli dostat denár denní mzdy. Usilujme o moudrost, která říká: Kdo se o mě snaží, nezhřeší. Svět je pole, říká Pravda. A tak na něm kopejme; je na něm skrytý poklad, vykopejme jej. Tím pokladem je moudrost, ta se přece loví z hlubin. Všichni ji hledáme, všichni po ní toužíme.

Chcete-li se ptát, bylo řečeno, ptejte se, vraťte se, přijďte. Ptáš se, odkud se máš vrátit? Od svých žádostí se odvrať, praví Písmo. Avšak jestliže nenacházím moudrost ve svých tužbách, ptáš se, kde ji naleznu? Má duše totiž po ní nesmírně touží; a jestliže se mi snad podaří ji nalézt, nebude mi stačit, že jsem ji našel, jestliže nevložím do svého klína míru dobrou, natlačenou, natřesenou a vrchovatou. To je jistě správné. Neboť šťastný je člověk, jenž dosáhl moudrosti; ten, kdo našel poznání. Hledej ji tedy, dokud je k nalezení, a volej ji, dokud je blízko.

Chceš slyšet, jak je blízko? Blízko tebe je to slovo, máš ho v ústech i ve svém srdci; jen ho musíš hledat s čistým srdcem. Jestliže totiž najdeš srdcem moudrost, budou i tvá ústa oplývat moudrostí. Ale hleď, abys jí oplýval, ne abys jí přetékal nebo ji vyvrhoval.

Nalezl jsi přímo med, jestliže jsi našel moudrost. Jen ho nesněz mnoho, aby ses ho nepřejedl a nezvrátil ho. Jez tak, abys byl vždy hladový. Neboť sama moudrost říká: Kdo mě požívají, ještě lačnějí. Nepřeceňuj to, co máš. Nepřejídej se, aby ti nebylo špatně, a hleď, aby ti nebylo odňato, co zdánlivě máš, kdybys předčasně přestal hledat. Dokud totiž můžeš moudrost hledat, protože je blízko, nesmíš ve svém hledání a vzývání ustávat. Aby to s tebou nedopadlo, jak praví Šalomoun: Kdo snědl mnoho medu, tomu není dobře; tak i ten, kdo je hledačem velebnosti, bude tísněn slávou.

Jako však je šťastný člověk, jenž dosáhl moudrosti, tak je blažený nebo dokonce ještě blaženější, kdo uvažuje o moudrosti. Právě to totiž vede k hojnosti.

Mají-li tvá ústa oplývat moudrostí a rozvážností, záleží na těchto třech věcech: musíš vyznávat vlastní hříšnost, dále musíš děkovat Bohu a chválit ho, a konečně musí tvá řeč sloužit poučení. Vždyť přece předně víra v srdci vede ke spravedlnosti, vyznání ústy vede ke spáse. A také: Spravedlivý nejdřív obviňuje sebe sama. Za druhé máme velebit Pána, a za třetí, máme-li k tomu dost moudrosti, máme vzdělávat bližního.

ZPĚV PO DRUHÉM ČTENÍ

Mdr 7,10.11; 8,2

Miloval jsem moudrost nad zdraví a krásu, chtěl jsem ji mít raději než denní světlo. * Spolu s ní se mi dostalo všeho dobra.

Miloval jsem ji a vyhledával od své mladosti, zamiloval jsem se do její krásy! * Spolu.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, ty přebýváš v těch, kdo mají čisté a upřímné srdce; dej nám svou milost, ať žijeme tak, abychom byli tvým důstojným příbytkem. Skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2023 J. Vidéky