## 5. prosinec 2023

## Úterý, doba adventní, 1. týden
1. týden žaltáře

Modlitba se čtením

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Věrná duše, radostně

máš Krále přijmouti,

srdce jemu poddati,

co starého, vše obnoviti

a na jeho příchod čekati

a s nadějí vstříc jemu jíti.

Neb on rychle pospíchá

svůj lid navštíviti,

pokoj s sebou přinésti,

zarmoucené obveseliti,

z moci hříchů vysvoboditi,

příbytek svůj u nás najíti.

V světle choďme, nebluďme,

ke Kristu se znejme

a v pravdě jemu služme,

s toužebným hlasem ho žádejme,

aby ráčil nás navštíviti,

svou milostí obohatiti.

Bychom v ní zde společně

vždycky přebývali,

do konce setrvali,

navěky v nebi kralovali,

dej nám to, Kriste přežádoucí,

ó Králi, Pane všemohoucí.

ŽALMY

1. ant. Hospodin soudí spravedlivě, zjednává právo chudým.

Žalm 10 (9 B)
Bůh pomáhá utlačovaným
Blahoslavení, vy chudí, neboť vaše je Boží království. (Lk 6,20)
I (1-11)

Hospodine, proč jsi tak vzdálen, *

proč se skrýváš v dobách tísně?

Bezbožník zpupně pronásleduje ubožáka, *

chytí ho do nástrah, které si přichystal.

Vždyť hříšník se chlubí svou náruživostí, *

rouhá se chamtivec, pohrdá Hospodinem.

Namlouvá si bezbožník ve své opovážlivosti: †

„On nepotrestá! Bůh není!“ *

To je celé jeho smýšlení.

Po celý čas se mu vše daří, †

je daleko od myšlenky na tvůj soud, *

na všechny své odpůrce hledí s výsměchem.

Říká si pro sebe: „Nic mnou nehne, *

z pokolení do pokolení mě neštěstí nepotká.“

Jeho ústa jsou plná kletby, lsti a úkladu, *

pod jeho jazykem jen útrapa a hoře.

Sedí na číhané poblíž osad, †

zabíjí nevinného ve skrytu, *

jeho oči slídí po chudákovi.

Číhá v úkrytu jako lev ve svém doupěti, †

číhá, aby lapil ubožáka, *

lapí ho a vtáhne do své sítě.

Přikrčí se, po zemi se plazí, *

chudáci klesají v jeho drápech.

Myslí si v srdci: „Bůh zapomněl, *

odvrátil svou tvář, vůbec se nedívá!“

Ant. Hospodin soudí spravedlivě, zjednává právo chudým.

2. ant. Hospodine, ty sleduješ útrapy i žal, na tebe spoléhá ubožák.

II (12-18)

Povstaň, Hospodine, Bože, zdvihni svou ruku, *

nezapomínej na chudáky!

Jak to, že bezbožník pohrdá Bohem *

a říká si v srdci: „Nepotrestá!“?

Ty však vidíš; ty sleduješ útrapy i žal, *

abys je vzal do svých rukou.

Na tebe se spoléhá ubožák, *

sirotkovi tys pomocníkem.

Zlom rámě bezbožného bídáka, *

ztrestej jeho nepravost a nebude ho.

Hospodin je králem na věčné časy, *

vyhynuli pohané z jeho země.

Přání ubohých jsi vyslyšel, Hospodine, *

vzpružil jsi jim srdce, popřáls jim sluchu,

abys právo zjednal slabému a sirotku, *

aby člověk, vzešlý ze země, už nenaháněl strachu.

Ant. Hospodine, ty sleduješ útrapy i žal, na tebe spoléhá ubožák.

3. ant. Hospodinovy výroky jsou upřímná slova.

Žalm 12 (11)
Prosba o pomoc proti zpupným
Kvůli nám ubohým poslal Otec svého Syna. (Sv. Augustin)

Pomoz, Hospodine, zbožných ubývá, *

mezi lidmi se vytrácí věrnost.

Klamou se navzájem falešnými slovy, *

hovoří úlisným rtem, dvojakým srdcem.

Nechť Hospodin zničí každý úlisný ret, *

jazyk, který chlubivě mluví,

ty, kteří říkají: „Naše síla je v jazyku, *

rty máme k vlastnímu prospěchu; kdo je náš pán?“

„Pro útisk ubohých, sténání chudých †

už povstanu, praví Hospodin, *

spásu dám tomu, kdo po ní touží.“

Hospodinovy výroky jsou upřímná slova, *

ryzí stříbro, zbavené hlíny, sedmkrát tříbené.

Ty nás, Hospodine, ochráníš *

a zachováš navždy před tímto pokolením.

Kolem se toulají bezbožníci, *

vyvyšují se nejhorší z lidí.

Ant. Hospodinovy výroky jsou upřímná slova.

Hlas volajícího na poušti: Připravte cestu Pánu,

vyrovnejte stezky našemu Bohu.

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy proroka Izaiáše

2,6-22; 4,2-6

Boží soud

Hospodine, odhodil jsi svůj národ, Jakubův dům,

neboť mají plno věštců od východu,

(plno) hadačů jako Filišťané,

s cizinci si potřásají rukama.

Jeho země je plná stříbra a zlata,

není konce jeho pokladům.

Jeho země je plná koní,

nesčetné jsou jeho (válečné) vozy;

jeho země je plná bůžků:

klanějí se dílu svých rukou,

které zhotovily jejich prsty.

Každý se koří,

kdekdo se ponižuje:

neodpouštěj jim!

Zalez do skály, skryj se do prachu

z bázně před Hospodinem, před jeho slavnou velebností!

Pyšné lidské oči budou poníženy,

sražena bude zpupnost lidí;

v onen den bude jedině Hospodin vyvýšen.

Den Hospodina zástupů (přijde)

na všechno, co je pyšné a zpupné,

na všechno, co je povýšené; bude to poníženo;

na všechny libanonské cedry, vysoké a vznosné,

na všechny bašanské duby,

na všechny vysoké hory,

na všechny strmící vrchy,

na každou štíhlou věž,

na každou opevněnou hradbu,

na všechny taršíšské lodi,

na všechna skvostná plavidla.

Pýcha lidí bude sražena,

ponížena zpupnost mužů,

v onen den bude jedině Hospodin vyvýšen,

modly však naprosto zmizí.

Zalezou do skalních jeskyní,

do děr (plných) prachu

z bázně před Hospodinem, před jeho slavnou velebností,

až vstane, aby poděsil zemi.

V onen den zahodí každý krtkům a netopýrům

své modly ze stříbra, své modly ze zlata,

které si zhotovil,

aby se (jim) klaněl.

Zaleze do skalních rozsedlin, do kamenných slují

z bázně před Hospodinem, před jeho slavnou velebností,

až vstane, aby poděsil zemi.

Přestaňte (se spoléhat) na člověka, který má v chřípí (jenom) svůj dech.

Zač je možné si ho cenit?

V ten den se Hospodinův výhonek

stane ozdobou a slávou,

plod země (bude) ctí a chloubou

těm, kteří se zachrání z Izraele.

Každý, kdo zbude na Siónu,

kdo zůstane v Jeruzalémě, bude se nazývat svatým,

každý, kdo je zapsán k životu v Jeruzalémě.

Až smyje Pán špínu siónských dcer,

až spláchne krev Jeruzaléma z jeho středu

dechem soudu a dechem vytříbení,

utvoří Hospodin nad každým místem siónské hory

a nad jejím shromážděním

oblak přes den,

dým a zář plápolajícího ohně v noci,

neboť Hospodinova velebnost

bude celého (toho místa) ochranným stánkem,

který skýtá stín ve dne proti vedru

a bezpečné útočiště proti vichru a dešti.

ZPĚV PO PRVNÍM ČTENÍ

Iz 2,11; Mt 24,30

Pyšné lidské oči budou poníženy, sražena bude zpupnost lidí, * v onen den bude jedině Hospodin vyvýšen.

A lidé uvidí Syna člověka přicházet na nebeských oblacích s velikou mocí a slávou. * V onen.

DRUHÉ ČTENÍ

Z promluv svatého Řehoře Naziánského, biskupa

(Or. 45,9.22.26.28: PG 36,634-635.654.658-659.662)

Podrobuje se chudobě mého těla, abych já mohl dosáhnout bohatství jeho božství

Sám Boží Syn, ten, který je starší než všechny věky, neviditelný, nepostižitelný, netělesný, počátek počátku, světlo světla, pramen života a nesmrtelnosti, on – vyjádření předobrazu, neporušená pečeť, veskrze nezměnitelný obraz, zpodobněná myšlenka Otcova, on, jak pravím, se uchyluje ke zvláštní podobě a kvůli (mému) tělu bere na sebe tělo, kvůli mé duši se spojuje s duší obdařenou rozumem, aby podobné znovu očistil působením podobného, a ve všem se stává člověkem, krom hříchu. Byl počat z Panny, jejíhož ducha i tělo od počátku očistil Duch Svatý (vždyť i zrození měla být prokázána náležitá úcta a zvlášť mělo být vyznamenáno panenství). Tak přišel na svět Bůh, jenž přijal lidství: vznikla jednota ze dvou protikladů, z těla a z ducha; Duch je dárcem, tělo příjemcem božství.

Ten, který jiné obohacuje, stává se chudým. Podrobuje se chudobě mého těla, abych já mohl dosáhnout bohatství jeho božství. Ten, jemuž náleží plnost, stává se prázdným; vždyť se na krátký čas vzdává své slávy, abych se já mohl stát účastníkem jeho plnosti.

Jaké je to bohatství dobroty? Jaké je to tajemství, pokud jde o mne? Přijal jsem Boží obraz, ale neuchoval jsem jej. On přijímá mé tělo, aby přinesl i obrazu Božímu ve mně spásu, i tělu nesmrtelnost. Zakládá druhé společenství s námi, a to daleko obdivuhodnější než ono dřívější.

Bylo třeba, aby Bůh přijal lidství, měl-li člověk získat svatost; mocí překonal tyrana, aby nás vysvobodil a přivedl zpátky k sobě prostřednictvím Syna, který všechno řídí ke cti Otce, jemuž se – jak je patrno – ve všem podrobuje.

Ten dobrý Pastýř vychází za bloudící ovcí až na hory a pahorky, na nichž jsi konal oběti, a dává svůj život za ovce; i nalezne zbloudilou ovci a nalezenou vyzvedne na táž ramena, jež nesla dřevo kříže, a tak ji přijme a přivede zpět do nebeského života.

To přejasné světlo kráčí za svítilnou, svou předchůdkyní, Slovo následuje hlas a Ženich starosvata, který připravil Pánu vybraný lid a očistil napřed vodou pro přijetí Ducha.

Potřebovali jsme Boha, který by přijal tělo a zemřel, abychom mohli žít. Spolu s ním jsme zemřeli, abychom se očistili. Spolu s ním jsme vstali z mrtvých, poněvadž jsme s ním zemřeli. Spolu s ním jsme byli oslaveni, poněvadž jsme spolu s ním vstali z mrtvých.

ZPĚV PO DRUHÉM ČTENÍ

Gal 4,4-5; Ef 2,4; Řím 8,3

Když se naplnil čas, poslal Bůh svého Syna, narozeného ze ženy, podrobeného Zákonu, * aby vykoupil lidi, kteří podléhali Zákonu.

Nekonečně milosrdný Bůh nás miloval svou velikou láskou a poslal svého Syna; a on vzal na sebe tělo, jako mají hříšní lidé. * Aby vykoupil.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, vyslyš naše pokorné prosby a stůj při nás, ať nám tvá milost pomáhá překonat naši slabost, a přítomnost tvého Syna přicházejícího mezi nás ať nám dá novou odvahu a sílu a chrání nás před nákazou hříchu. Prosíme o to skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2023 J. Vidéky