## 17. srpen 2023

## Čtvrtek, mezidobí, 19. týden
3. týden žaltáře

Modlitba se čtením

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Řízením Boha živého

a z milosrdenství jeho

vštípen jsem v Krista Ježíše,

v společenství jeho církve.

Sluší se mně i každému

v Krista Pána vštípenému

víc a víc se zelenati

a ovoce vydávati.

Ó Bože, dej pomoc k tomu,

abych byl vždy v církve domu

jako oliva zelená,

užitečná, utěšená.

Lásky oleje svatého,

pomazání Ducha tvého,

rač mi ty sám uděliti,

dej ho v lampě srdce míti.

Jako ony moudré panny,

jak se sluší na křesťany,

kteří Ženicha čekají,

Krista, v němž naději mají.

ŽALMY

1. ant. Hospodine, shlédni z nebe, pohleď na naše pohanění.

Žalm 89 (88), 39-53
Nářek nad zkázou Davidova domu
Vzbudil nám mocného spasitele z rodu svého služebníka Davida. (Lk 1,69)
IV (39-46)

(Ty) jsi zamítl a zavrhl, *

zanevřels na svého pomazaného.

Pohrdl jsi smlouvou svého služebníka, *

jeho korunu znesvětils v prachu.

Pobořils všechny jeho hradby, *

jeho tvrze proměnils v trosky.

Každý, kdo šel kolem, ho oloupil, *

svým sousedům zůstal pro smích.

Povýšil jsi pravici jeho protivníků, *

rozveselils všechny jeho nepřátele.

Otupil jsi ostří jeho meče *

a nepomohl jsi mu v boji.

Nechals vyblednout jeho lesk *

a jeho trůn jsi povalil na zem.

Ukrátils dny jeho mladistvé svěžesti, *

zahrnul jsi ho hanbou.

Ant. Hospodine, shlédni z nebe, pohleď na naše pohanění.

2. ant. Kristus je výhonek z Davidova kořene, zářivá jitřní hvězda.

V (47-53)

Jak dlouho, Hospodine? †

Chceš se stále skrývat? *

Bude tvůj hněv hořet jak oheň?

Uvaž, jak krátký mám život, *

jak pomíjivé stvořils všechny lidi!

Žije někdo, kdo by neuzřel smrti? *

Kdo by se zachránil z moci podsvětí?

Kde jsou, Pane, tvé bývalé milosti, *

které jsi přísahal Davidovi při své věrnosti?

Pamatuj, Pane, na potupu svých služebníků, *

nosím v klíně všechna nepřátelství národů,

jimiž tupí, Hospodine, tvoji nepřátelé, *

jimiž tupí jednání tvého pomazaného.

Požehnán buď Hospodin navěky! *

Staň se! Staň se!

Ant. Kristus je výhonek z Davidova kořene, zářivá jitřní hvězda.

3. ant. Naše léta jsou jako tráva, která vadne, jen ty, Bože, zůstáváš navěky.

Žalm 90 (89)
Věčný Bůh, útočiště každého člověka
U Boha je jeden den jako tisíc roků a tisíc roků jako jeden den. (2 Petr 3,8)

Pane, tys nám býval útočištěm *

od pokolení do pokolení!

Dříve než se zrodily hory, než povstala země a svět, *

od věčnosti do věčnosti jsi ty, Bože!

Rozkazem vracíš člověka v prach *

a pravíš: „Vraťte se, smrtelníci!“

Neboť tisíc let je v tvých očích †

jako včerejší den, který minul, *

a jako noční hlídka.

Uchvacuješ je, jsou jako ranní sen, *

podobají se pučící trávě:

Zrána kvete a bují, *

večer je skosena a vadne.

Hyneme vskutku pro tvůj hněv, *

děsíme se pro tvé rozhořčení.

Položils před sebe naše viny, *

naše tajné hříchy jsou ve světle tvé tváře.

Neboť pominuly všechny naše dny v tvém hněvu, *

jako vzdech jsme dokončili svá léta.

Našich let bývá úhrnem sedmdesát, *

u toho, kdo je při síle, osmdesát.

Většina jich je lopota a trýzeň, *

neboť rychle pomíjejí, a my odlétáme.

Kdo uváží sílu tvého hněvu *

a kdo se bojí tvé nevole?

Nauč nás počítat naše dny, *

ať dojdeme k moudrosti srdce.

Obrať se, Hospodine, jak dlouho ještě budeš čekat? *

Slituj se nad svými služebníky!

Nasyť nás brzy svou slitovností, *

ať jásáme a radujeme se po celý život!

Potěš nás za dny, kdy jsi nás soužil, *

za léta, kdy jsme zakoušeli zlé.

Nechť se ukáže tvým služebníkům tvoje dílo, *

tvá sláva jejich synům.

Ať je nad námi dobrotivost Pána, našeho Boha, †

dej zdar práci našich rukou, *

dej zdar práci našich rukou!

Ant. Naše léta jsou jako tráva, která vadne, jen ty, Bože, zůstáváš navěky.

U tebe, Hospodine, je pramen života,

v tvé záři vidíme světlo.

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy proroka Micheáše

4,14-5,7

Mesiáš, původce pokoje

Tak praví Hospodin:

„Nyní se drásej, rozdrásaná dcero!

sevřeli nás obležením,

holí bijí do tváře

soudce Izraele!

A ty, Betléme Efratský,

maličký jsi mezi judskými rody,

z tebe mi vyjde

ten, který bude vládcem v Izraeli;

jeho původ je od pradávna,

od věčnosti.

Proto je (Hospodin) opustí

až do doby, kdy rodička porodí;

potom se zbytek jeho bratrů

vrátí k synům Izraele.

Bude stát a pást v Hospodinově síle,

ve velebnosti jména Hospodina, svého Boha,

oni pak budou požívat míru, neboť (jeho moc) se rozšíří

až do končin země.

On sám pak bude pokojem.

Jestliže Asyr vpadne do naší země,

jestliže bude šlapat v našich palácích,

postavíme proti němu sedm pastýřů,

osm vůdců lidu.

Mečem spasou asyrskou zemi,

kopími zemi Nimrodovu.

Zachrání před Asyrem,

až vnikne do naší země,

až bude šlapat po našem území.

Jakubův zbytek bude

uprostřed četných národů

jako rosa od Hospodina,

jako déšť na rostlinách,

který nečeká na člověka

a nic nedoufá od lidských synů.

Jakubův zbytek bude mezi pohany,

uprostřed četných národů

jako lev mezi zvířaty lesa,

jako lvíče mezi stádem bravu:

sotva přijde, rozdupává a roztrhává

– zachránce není.“

ZPĚV PO PRVNÍM ČTENÍ

Mich 5,1.3.4; Zach 9,10

Betléme, z tebe mi vyjde ten, který bude vládcem v Izraeli, jeho původ je od pradávna, od věčnosti. Jeho moc se rozšíří až do končin země. * On sám pak bude pokojem.

Národům ohlásí pokoj, bude vládnout od moře k moři. * On sám.

DRUHÉ ČTENÍ

Z traktátu „O křesťanské dokonalosti“ od svatého Řehoře z Nyssy, biskupa

(PG 46,259-262)

Máme v sobě Krista, on je náš pokoj a světlo

On je náš pokoj: obě dvě části (židy i pohany) spojil v jedno. Pochopíme-li, že Kristus je pokoj, pak i my sami budeme ukazovat, že tehdy právem nosíme Kristovo jméno, jestliže náš život bude zjevovat Krista pokojem, který je v nás. Kristus udělal konec nepřátelství, jak říká apoštol. Nuže ani my je nechtějme v sobě znovu oživovat, nýbrž ukazujme, že je v našem životě mrtvé. Nepřátelství, které Bůh pro naši spásu tak slavně usmrtil, nebudeme k záhubě své duše opět oživovat hněvem a záští. Ty totiž neblaze působí, že nepřátelství, ač nadobro zahubené, procitne zase k životu.

Máme-li však v sobě Krista, který je pokoj, zahubíme i my v sobě nepřátelství, abychom to, čemu v jednotě s ním věříme, ve svém životě také zachovávali. On zbořil rozdělující zeď a dvojí v sobě samém spojil v jednoho nového člověka, a tak přinesl pokoj. A stejně i my přimějme k smíření nejen ty, kdo na nás dorážejí zvenčí, ale také všechny, kdo mezi námi samými vyvolávají sváry, aby už tělo nežádalo, co se příčí duchu, a duch, co se příčí tělu. Ale podřiďme své příliš lidské uvažování Božímu zákonu, přebudujme se v jediného nového a pokojného člověka a staňme se ze dvou jedním, abychom tak nastolili sami v sobě pokoj.

Vždyť pokoj znamená soulad znesvářeného. Je-li tedy z naší přirozenosti odstraněn vnitřní boj, stáváme se i my sami pokojem, protože jsme sami v sobě smířeni, a je na nás znát, že právem a skutečně nosíme Kristovo jméno.

Když pochopíme, že Kristus je pravé světlo, naprosto neslučitelné se lží, poučíme se tím zároveň, že je třeba, aby i náš život byl prosvětlen paprsky pravdivého Otce. A těmi paprsky slunce spravedlnosti jsou ctnosti, které z něho vyzařují, aby nás osvítily. Ony působí, že odkládáme skutky temnoty a vedeme počestný život jako ve dne. A skrze ně se také ten, kdo se zřekl skrytých hanebností a koná všechno na světle, sám stává světlem, takže svými činy svítí i druhým, jak je to světlu vlastní.

A když pochopíme, že Kristus je posvěcení, budeme se střežit všeho nesvatého a nečistého jednání i myšlení. Tak budeme ukazovat, že právem nosíme jeho jméno, neboť vyznáváme moc tohoto posvěcení nejen slovy, ale celým životem.

ZPĚV PO DRUHÉM ČTENÍ

Lk 1,78.79

Navštívil nás ten, který vychází z výsosti, * aby uvedl naše kroky na cestu pokoje.

Aby zazářil těm, kdo žijí v temnotě a v stínu smrti. * Aby uvedl.

MODLITBA

Modleme se.

Všemohoucí, věčný Bože, tys nám poslal Ducha svého Syna a přijal jsi nás za vlastní; a proto k tobě smíme volat jako k Otci: upevni, co jsi v nás započal, abychom se mohli ujmout zaslíbeného dědictví. Prosíme o to skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2023 J. Vidéky