## 16. únor 2023

## Bl. Mikuláše Paglia, kněze
pro dominikány (OP)

Narodil se v Giovinazzu [Džovinacu] u Neapole kolem roku 1197 v šlechtické rodině. Během studií práv v Boloni se seznámil se svatým Dominikem a byl jím přijat do řádu. Dominika pak často doprovázel na jeho apoštolských cestách. Ve svých dvaceti letech se stal vyhlášeným kazatelem. Kázal v mnoha městech Itálie. V roce 1233 založil klášter v Perugii [Perudžii] a 1254 v Trani. Dvě období byl římským provinciálem. Jako provinciál vynikal moudrostí, uvážlivostí a laskavostí. Jeho působení mezi mladými lidmi bylo požehnáno četným dorostem. Papež Řehoř IX. jej pověřil hlásáním křížové výpravy. Pracoval rovněž jako teolog a spisovatel, spolupracoval na díle biblické konkordance. Po celý svůj život žil přísným asketickým životem. Zemřel v roce 1256 v Perugii na cestě na generální kapitulu do Paříže a byl pohřben v tamějším klášterním kostele sv. Dominika. V roce 1957 byly jeho ostatky přeneseny do jeho rodiště Giovinazza. Jeho kult potvrdil 26. března 1828 papež Lev XII.

Modlitba se čtením

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci i Synu i Duchu Svatému,
jako byla na počátku, i nyní i vždycky a na věky věků. Amen. Aleluja.

Tento úvod se vynechává, předcházelo-li pozvání k modlitbě.

HYMNUS

Pastýřů hlavo, Kriste, jejich Vládce,

slavit dnes chceme svátek jednoho z nich,

proto mu pěje naše vděčné stádce

píseň chval zbožných.

Vyvolil sis jej, služebníka svého

za svého kněze, aby se stal z něho

svěřených ovcí svědomitý správce

a dobrý strážce.

On svému stádu vzorem byl i vůdcem,

byl světlem slepých, všude mírnil bídu,

všem stal se vším, byl prozíravým otcem

Božího lidu.

Kriste, jenž dáváš věnce zasloužené

svým věrným v nebi, dej ať ve svém díle

jdem s tímto vůdcem a tak dosáhneme

i téhož cíle.

Buď věčná sláva nejvyššímu Otci,

stejná buď tobě, Vládce, Spasiteli,

Svatému Duchu chválou stejně vroucí

ať zní svět celý. Amen.

PSALMODIE

Ant. 1 Tys nám dal, Pane, zvítězit, povždy budeme chválit tvé jméno.

Žalm 43 (44)
Lid v tísni žádá o pomoc
V tom ve všem skvěle vítězíme skrze toho, který si nás zamiloval. (Řím 8, 37)
I

Na vlastní uši jsme slýchali, Bože, *

otcové naši nám vyprávěli

o tom, cos vykonal za jejich dnů, *

v tom dávném čase rukou svou.

Pohany vyhnals, je jsi tam vsadil,

národy potřels a jim jsi dal růst.

Nedobyli si mečem tu zemi, *

nezvítězilo jejich rámě,

nýbrž tvá pravice, tvoje rámě, *

tvá jasná tvář jen z lásky k nim.

Ty jsi to, ty, můj král a můj Bůh, *

jenž jsi dal zvítězit Jákobovi.

S tebou jsme zdolali nepřátele, *

tvým jménem deptáme protivníky.

Na svém luku si nezakládám, *

nevděčím za vítězství meči:

tys nám dal zvítězit nad nepřáteli, *

pokořils ty, kdo nás nenávidí.

Proto jsme denně se chlubili Bohem, *

povždy jsme chválili tvé jméno.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Tys nám dal, Pane, zvítězit, povždy budeme chválit tvé jméno.

Ant. 2 Ušetři, Pane, svůj lid, nedávej v potupu své dědictví.

II

Teď jsi nás odvrhl, ponechal v hanbě, *

netáhneš, Bože, už do boje s námi.

Nechals nás utíkat před nepřítelem, *

loupí nás ti, kdo nás nenávidí.

Vydals nás v plen jak jateční stádo, *

mezi pohany rozptýlil jsi nás.

Lacino prodáváš svůj národ, *

pramálo jsi tím prodejem získal.

Sousedům dal jsi nás v opovržení, *

všem kolem dokola k hanbě a smíchu.

Dopustils, že jsme v přísloví vešli, *

pohané nad námi kývají hlavou.

Stále svou hanbu mám před očima, *

studem se celý červenám v tváři,

slyším-li samou hanu a výsměch, *

vidím-li mstivého nepřítele.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Ušetři, Pane, svůj lid, nedávej v potupu své dědictví.

Ant. 3 Povstaň, Pane, a ve své milosti nás vysvoboď.

III

A toto všechno dolehlo na nás, †

i když jsme na tebe nezapomněli, *

úmluvu s tebou neporušili,

naše srdce se neodvrátilo, *

nesešly naše kroky z tvé cesty,

a tys nás rozbil v šakalích místech, *

ty jsi nás zastřel temnotami.

Kdybychom bývali zapomněli †

na svaté jméno svého Boha *

a vztáhli ruce k cizímu bohu,

což by to Bůh byl nezpozoroval? *

On přece zná všechny tajnosti srdce.

Pro tebe stále nás pobíjejí, *

jednají s námi jak s jatečním stádem.

Procitni, Pane, proč ještě spíš? *

Vzbuď se a nechtěj nás zatratit navždy!

Proč stále před námi skrýváš svou tvář, *

bídu a strast naši zapomínáš?

Naše duše je sražena v prach, *

na zemi ulpělo naše tělo.

Povstaň už, Pane, na pomoc pospěš, *

v milosti své nás vysvoboď!

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Povstaň, Pane, a ve své milosti nás vysvoboď.

Pane, ke komu půjdeme?

Ty máš slova věčného života.

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy Přísloví

10,6-32

Různé úvahy

Požehnání spočívá na hlavě spravedlivého,

ale ústa zločinců skrývají podvod.

S žehnáním se vzpomíná na spravedlivého,

jméno zločinců však shnije.

Rozumný člověk přijímá rozkazy,

zatímco tlučhuba si připravuje zkázu.

Kdo jedná upřímně, kráčí životem bezpečně,

kdo však své cesty kroutí, přijde k pádu.

Kdo přimhuřuje oko, dělá škodu,

kdo kárá otevřeně, uzdravuje.

Živým pramenem jsou ústa spravedlivého,

ale ústa zločinců skrývají podvod.

Nenávist rozněcuje sváry,

ale láska přikrývá všechny chyby.

Na rtech rozumného nalezneš moudrost,

ale na záda nerozvážného patří hůl.

Moudří své vědomosti skrývají,

ústa pošetilého hrozí však zkázou.

Majetek je pro boháče nedobytným městem,

kdežto pro chudáky je neštěstím jejich bída.

Výdělek spravedlivého zachovává život,

zato výtěžek zločince přivádí k zhoubě.

K životu kráčí, kdo dbá na kázeň,

kdo však pohrdá výstrahou, bloudí.

Upřímné rty umlčují nenávist,

ale kdo rozsévá pomluvy, je hlupák.

Velké žvanění se neobejde bez hříchu,

kdo drží své rty na uzdě, je moudrý.

Ryzí stříbro je jazyk spravedlivého,

srdce zločinců však nestojí za nic.

Rty spravedlivého živí mnohé,

kdežto pošetilci zemřou pro nerozvážnost.

Hospodinovo požehnání přináší bohatství,

vlastní námaha nic k tomu nepřidává.

Pošetilec s radostí tropí hanebnosti,

ale pro moudrého je radost být moudrým.

Čeho se zločinec bojí, to ho stihne,

ale touha spravedlivých se vyplní.

Jak mizí bouře, tak mizí i zlosyn,

spravedlivý má základ navěky.

Co zubům ocet a kouř očím,

to lenoch těm, kdo mu dávají příkaz.

Bázeň před Hospodinem prodlužuje život,

avšak ukrácena budou léta zločinců.

Očekávání spravedlivých skončí v radosti,

zato naděje zločinců zvadne.

Hospodinova vůle je dokonalému oporou,

postrachem těm, kdo tropí zlo.

Spravedlivý nikdy nezakolísá,

zločinci však nezůstanou bydlet v zemi.

Ústa spravedlivého pronášejí moudrost,

zvrhlý jazyk bude však vyrván.

Rty spravedlivého oplývají laskavostí,

ústa zločinců jsou samá zvrhlost.

RESPONSORIUM

Žl 36 (37),30.31; 111 (112),6.7

Ústa spravedlivého mluví moudře, jeho jazyk hovoří, co je správné. * Boží zákon mu ovládá srdce.

Ve věčné paměti bude spravedlivý. Nemusí se obávat zlé zprávy. * Boží zákon mu ovládá srdce.

DRUHÉ ČTENÍ

Z dekretu 2. vatikánského koncilu o službě a životě kněží

(Presbyterorum ordinis, n. 12)

Povolání kněží k dokonalosti

Svátostí kněžství se kněží připodobňují Kristu Knězi. Jsouce služebníky Krista-Hlavy, mají jako spolupracovníci biskupského sboru stavět a budovat celé Kristovo tělo, jímž je církev. Již při křestním zasvěcení dostali jako všichni křesťané dar a znamení takového povolání a milosti, že přes všechnu lidskou slabost mohou a mají usilovat o dokonalost podle slova Páně: Buďte dokonalí, jako je dokonalý váš nebeský Otec.

O tuto dokonalost mají ovšem usilovat obzvlášť kněží; ti se totiž přijetím kněžství zasvětili Bohu novým způsobem a stali se živými nástroji Krista, věčného Kněze, takže jsou s to v každém čase pokračovat v jeho podivuhodném díle, které svou nebeskou silou obnovilo celé lidské společenství.

Každý kněz tedy představuje svým způsobem samého Krista, a proto se mu také dostává zvláštní milosti, aby mohl ve službě těm, kdo jsou mu svěřeni, a celému Božímu lidu lépe následovat toho, jejž zastupuje, a aby slabost jeho lidské přirozenosti nalézala lék ve svatosti toho, který se pro nás stal veleknězem svatým, nevinným, neposkvrněným, odděleným od hříšníků.

Kristus, kterého Otec posvětil, tj. zasvětil a poslal na svět, vydal sám sebe za nás, vykoupil nás z každé špatnosti a očistil si nás, abychom byli jeho vlastním lidem, horlivým v konání dobrých skutků; a tak skrze umučení vstoupil do své slávy. Podobně kněží: posvěceni pomazáním Svatého Ducha a posláni Kristem umrtvují v sobě skutky těla a cele se dávají do služby lidem; a tak ve svatosti, jíž je Kristus štědře obdarovává, jsou s to dosáhnout mužné zralosti.

A jsou-li poslušní ducha Kristova, který je oživuje a vede, konáním služby Ducha a spravedlnosti se pevně zakotvují v duchovním životě. Vždyť samy každodenní posvátné úkony a vůbec celá jejich služba, kterou vykonávají ve společenství s biskupem a ostatními kněžími, je usměrňují k dokonalosti života.

A vlastní svatost kněží zase značnou měrou přispívá k tomu, aby svou službu konali s užitkem: ačkoli totiž může Boží milost uskutečňovat dílo spásy i prostřednictvím nehodných služebníků, přece dává Bůh zpravidla přednost tomu, že svoje podivuhodné skutky vyjevuje prostřednictvím těch, kteří jsou otevřenější vůči podnětům a vedení Ducha Svatého a v důsledku svého důvěrného spojení s Kristem a pro svatost svého života mohou s apoštolem říkat: Už nežiji já, ale žije ve mně Kristus.

RESPONSORIUM

1 Sol 2, 8; Gal 4, 19

Nejraději bych vám nejen odevzdal Boží radostnou zvěst, ale dal za vás i vlastní život. * Tak velice jsem si vás oblíbil.

Moje děti, znovu vás bolestně rodím, dokud nenabudete podoby Kristovy. * Tak velice jsem si vás oblíbil.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, působením tvé milosti se blahoslavený Mikuláš stal vynikajícím kazatelem a horlivě pečoval o spásu bližních; dej nám, prosíme, na jeho přímluvu, vytrvalost ve svatém povolání. Skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Nakonec se připojí:

Dobrořečme Pánu.

Bohu díky.

Modlí-li se někdo sám, může toto zvolání vynechat.

Při slavení prodloužené vigilie před nedělí nebo slavností se vsunou před chvalozpěv Bože, tebe chválíme kantika a evangelium, jak je uvedeno v Dodatku (zatím ještě není zpracován pro online breviář).

Předchází-li modlitba se čtením bezprostředně před jinou částí liturgie hodin, může se začínat hymnem z této následující části; na konci modlitby se čtením se vynechá závěrečná modlitba i zvolání Dobrořečme Pánu a následující část začíná bez úvodního verše s odpovědí a Sláva Otci.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2023 J. Vidéky