## 24. říjen 2023

## Úterý, mezidobí, 29. týden
1. týden žaltáře

Modlitba se čtením

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

V noci a časně ráno:

Ty s Otcem v záři trůnící,

jsi den, jas z jasu proudící.

Klid noci zpěvem rušíme:

buď s námi – tebe prosíme.

Vypuď nám z mysli mračno tmy,

odežeň od nás démony,

probuď nás z těžké dřímoty,

než zlenivělé pohltí.

To uděl, Kriste, věrným svým,

v tebe vždy důvěřujícím,

ať prospěje nám prosícím

zpěv náš, jenž zní ti do výšin.

Laskavý Vládce, Ježíši,

buď s Otcem ti čest nejvyšší,

i Duchu, který těší nás,

po všechny věky, v každý čas. Amen.

Během dne:

Přesvatý Bože v Trojici,

jenž řídíš vše, co stvořil jsi,

ty jsi den práci vyhradil,

noc odpočinku zasvětil.

Chválíme tebe během dne,

už z rána, večer, v noční tmě.

S otcovskou péčí chraň ty nás

mocí své slávy v každý čas.

My sluhové tví věrní jsme

a vroucně se ti klaníme:

Prosících prosby, jejich zpěv

spoj s hymny nebešťanů všech.

To splň nám, dobrý Otče náš,

i ty, jenž rovné božství máš,

i Duchu, který těšíš nás

a vládneš, Bože, v každý čas. Amen.

PSALMODIE

Ant. 1 Pán bude spravedlivě soudit chudé.

Žalm 9 B (10)
Bůh pomáhá utlačovaným
Blahoslavení, vy chudí, neboť vaše je Boží království. (Lk 6, 20)
I

Proč jsi, Pane, tak daleko od nás, *

proč se skrýváš za časů tísně?

Hříšný tu zpupně chudáka mučí, *

že padá do nástrah, které mu schystal.

Hříšník se ještě svou chtivostí chlubí, *

loupí a rouhá se, pohrdá Pánem.

Svévolník v duchu pyšně si říká: *

„Netrestá – není Bůh!“ Takto on smýšlí.

Jemu se povede vždycky, co páchá †

na tvůj soud zdaleka nepomýšlí *

a svým odpůrcům jenom se šklebí.

V duchu si říká: „Já neklesnu nikdy, *

od rodu k rodu mě neštěstí mine.“

Ústa má plná klamu a křivdy, *

na jazyku jen trýzeň a hoře.

Za humny sedá na číhané, †

úkradkem vraždí nevinného, *

očima slídí po chudáku.

V úkrytu číhá jak šelma v houští, †

číhá, jak lapit ubožáka;

lapí ho, vtáhne do své sítě.

Shýbá se, krčí, po zemi plazí, *

slabí tak padají do jeho moci.

V duchu si říká: „Bůh o tom neví, *

odvrátil tvář, nic nemůže vidět.“ △

Ant. Pán bude spravedlivě soudit chudé.

Ant. 2 Ty, Pane, vidíš mé strasti a muka.

II

Vstaň, Pane! Bože, pozvedni ruku, *

Nezapomínej na ubožáky!

Cožpak smí bezbožník pohrdat Bohem, *

říkat si: „Však ty nepotrestáš“?

Ty sám však vidíš strasti a muka, *

hledíš, jak rukou svou se jich ujmout.

Na tebe vždy se spoléhá slabý, *

ty jsi pomocník osiřelých.

Rámě přeraz hříšnému lotru *

potrestej špatnost, ať nadobro zajde!

Pán je králem na věky věků, *

vymizí pohané z jeho země.

Touhu ubohých vyslyšels, Pane, *

v srdci je sílíš a sluchu jim přeješ,

sirotkům, stíhaným zjednáváš právo. *

Člověk z hlíny už nesmí nás děsit! △

Ant. Ty, Pane, vidíš mé strasti a muka.

Ant. 3 Každé slovo Páně, to je slovo ryzí, čisté stříbro prošlé žárem.

Žalm 11 (12)
Prosba o pomoc proti zpupným
Kvůli nám ubohým poslal Otec svého Syna. (Sv. Augustin)

Pomoz, Pane! Málo, stále míň je zbožných, *

věrnost mezi lidmi už se ztratila.

Jeden druhého tu slovem obelhává, *

mluví klamným rtem a srdcem dvojakým.

Kéž Pán zahubí ta všechna lživá ústa, *

jazyky, co mluví opovážlivě,

ty, co říkají: „Svým jazykem jsme mocní! *

V našich ústech síla, kdo je nad námi?“

Utištěni slabí, naříkají chudí, †

proto praví Pán: „A nyní povstanu, *

opovrženému spásu přinesu!“

Každé slovo Páně, to je slovo ryzí, *

čisté stříbro prošlé žárem sedmerým.

Ty jsi, Pane, při nás, ty nás ochraňuješ, *

před tím plemenem nás vždycky zachráníš,

i když bezbožníci pyšně vykračují *

a když mají vrch vždy jen ti nejhorší. △

Ant. Každé slovo Páně, to je slovo ryzí, čisté stříbro prošlé žárem.

Pán utlačeným dopomáhá k právu.

Ponížené vodí k cestám svým.

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy Ester

4,1-8.8a.9-17

Aman připravil vyhlazení židů

Když se Mardocheus dozvěděl o všem, co se stalo, roztrhl svůj šat, oblékl si žíněné roucho a posypal hlavu popelem. Vyšel doprostřed města a převelice hořekoval. Tak došel až před královskou bránu; do královské brány totiž nebylo dovoleno vejít v žíněném rouchu. A všude, v každé provincii, kamkoli se dostal králův výnos a rozkaz, nastal u židů veliký smutek, půst, pláč a nářek; žíněné roucho a popel se pro mnohé staly lůžkem.

Tu přišly Esteřiny dívky a dvořané a oznámili jí to. Když to uslyšela, sevřela ji nesmírná úzkost. Poslala Mardocheovi šaty, aby odložil žíněné roucho, a oblékl si je; ale on je nepřijal. Ester tedy zavolala Atacha, jednoho z dvořanů, kterého král ustanovil k její službě, a přikázala mu, aby šel k Mardocheovi a zjistil, proč to dělá. Atach vyšel k Mardocheovi na městské prostranství před královskou branou. Mardocheus mu oznámil všechno, co ho potkalo a jak velké množství stříbra slíbil Aman dát do královské pokladny za vyhlazení židů. Dal mu také opis výnosu o jejich vyhlazení, který byl vyvěšen v Šúšanu. Měl ho ukázat královně a vybídnout ji, aby šla ke králi uprosit ho a přimluvit se za svůj lid. Vzkázal po něm: „Vzpomeň si na dny své bídy, kdy jsem tě živil vlastní rukou! Aman, druhý po králi, promluvil proti nám, aby nás vydal na smrt, ale ty volej k Hospodinu, přimluv se za nás u krále a vysvoboď nás ze smrti!“

Atach se vrátil a oznámil Esteře Mardocheův vzkaz. A ona mu přikázala, aby Mardocheovi vyřídil její odpověď: „Všichni královi služebníci a všechny provincie, které jsou pod jeho pravomocí, vědí, že pro každého muže i ženu, kteří by bez pozvání vešli do vnitřního nádvoří ke králi, platí jediný zákon: má být ihned usmrcen, ledaže by k němu král vztáhl zlaté žezlo; pak může zůstat naživu. Ale já jsem už třicet dní nebyla zavolána ke králi.“ Když to Mardocheus uslyšel, znovu vzkázal Esteře: „Nedomnívej se, že kvůli tomu, že jsi v domě králově, ty jediná vyvázneš životem, na rozdíl od všech židů. Neboť budeš-li v tuto chvíli mlčet, vysvobození a záchrana přijde židům odjinud, ale ty a dům tvého otce zahynete. A kdo ví, zda jsi nedosáhla královské hodnosti právě pro chvíli, jako je tato.“

Ester tedy vzkázala Mardocheovi: „Jdi, shromáždi všechny židy, kteří jsou v Šúšanu, a postěte se za mne. Nejezte a nepijte po tři dny a tři noci. Také já a mé dívky se budeme takto postit. A potom půjdu ke králi, i když budu jednat proti zákonu. Mám-li zahynout, zahynu.“ Mardocheus odešel a učinil všechno, co mu Ester přikázala.

RESPONSORIUM

Srov. Est 4,17bb; Tob 13,2; Jdt 6,19

Pomoz mi, Pane, můj Bože, vždyť nemám nikoho než tebe. * Ty trestáš a smilováváš se, svrhuješ do podsvětí a vyvádíš ze záhuby.

Pohleď na jejich zpupnost a smiluj se nad námi v našem ponížení. * Ty trestáš.

DRUHÉ ČTENÍ

Z listu svatého Augustina, biskupa, Probě

(Ep. 130,11,21 – 12,22: CSEL 44,63-64)

O modlitbě Páně

Potřebujeme slova, abychom si sami připomněli a ujasnili, oč vlastně prosíme; ne že bychom si mysleli, že je třeba Pána poučovat nebo přemlouvat.

Když tedy říkáme: Posvěť se jméno tvé, připomínáme si, že máme toužit, aby jeho jméno, které je vždy svaté, bylo jako svaté chováno také u lidí, to jest, aby jím lidé nepohrdali. Takže to není něco k prospěchu Božímu, ale lidskému.

A tím, že říkáme: Přijď království tvé – to přece rozhodně přijde, ať chceme či nechceme – probouzíme v sobě touhu, aby toto království přišlo k nám a abychom v něm směli kralovat.

Když říkáme: Buď vůle tvá jako v nebi, tak i na zemi, vyprošujeme si od Boha poslušnost: aby se v nás děla jeho vůle tak, jak ji činí jeho andělé na nebesích.

Když říkáme: Chléb náš vezdejší dej nám dnes, pak toto dnes znamená v tomto čase. Prosíme tím jednak o základní živobytí, které zahrnujeme pod jméno chleba, jenž tvoří jeho nejdůležitější část, jednak o svátost věřících, která je v tomto čase rovněž nutná, ne ovšem k dosažení pozemského štěstí, ale blaženosti věčné.

Když říkáme: Odpusť nám naše viny, jako i my odpouštíme našim viníkům, připomínáme si nejen, oč máme prosit, ale také, co máme dělat, abychom mohli být vyslyšeni.

Když říkáme: Neuveď nás v pokušení, připomínáme si, že musíme prosit, aby nás neopustila Boží pomoc a my se nedali oklamat nějakým pokušením a nepřivolili mu anebo mu ze slabosti nepodlehli.

Když říkáme: Zbav nás od zlého, připomínáme si, že ještě nejsme v onom dobru, kde nebudeme trpět žádným zlem. Tato poslední prosba modlitby Páně je vlastně tak široká, že ať se křesťan octne v jakémkoli soužení, může do ní vložit všechen svůj nářek a vylít všechny své slzy. Touto prosbou může svou modlitbu začínat, v ní může setrvávat a jí opět skončit.

Právě těmito slovy bylo tedy žádoucí svěřit naší paměti veškeré záležitosti. Neboť ať pronášíme jakákoli jiná slova – probouzející a rozjasňující vnitřní vroucnost anebo podporující její růst – neříkáme nic, co by nebylo obsaženo v modlitbě Páně, pokud se ovšem modlíme správně a náležitě. Když ale někdo říká něco, co nelze s touto modlitbou z evangelia sloučit, pak i když se snad nemodlí nepřípustně, přece se modlí, jak ho vede tělo. Proč však bychom vlastně nemohli říci, že je to nepřípustné? Vždyť přece ti, kdo se znovu zrodili z Ducha, se mají modlit, jak je vede Duch.

RESPONSORIUM

2 Mak 1,5.3

Ať Bůh vyslyší vaše modlitby a odpustí vaše viny. * Ať vás neopouští v dobách tísně.

Ať vás všechny naplní svou milostí, abyste ho ctili a ochotně konali jeho vůli. * Ať vás.

MODLITBA

Modleme se.

Všemohoucí Bože, od tebe máme všechno dobré a v tvých rukou je celý náš život; dej, ať chceme vždycky to, co chceš ty, a ať ti sloužíme s upřímným srdcem. Prosíme o to skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2023 J. Vidéky