## 6. srpen 2023

## PROMĚNĚNÍ PÁNĚ
Svátek

Zprávu o Proměnění Páně připomíná v liturgii evangelium druhé neděle postní (Mt 17, 1-9; Mk 9, 2-10; Lk 9, 28-36). Čtvrtá zpráva je obsažena v 2. listu sv. Petra (1, 10-21). Svátek soustřeďuje pozornost na tuto událost, na Kristův královský majestát a na naše budoucí oslavení. Na Východě se slavil už od 5. století, na Západě porůznu od 9. století, jako všeobecně závazný byl zaveden v roce 1457 po odražení tureckých vojsk u Bělehradu. Dnešní den je pravděpodobně výročním dnem posvěcení baziliky na hoře Tábor, která je od 3. století ztotožňována s horou, o níž se mluví v evangeliích.

Modlitba se čtením

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Kristus na hoře zjevuje,

jak velká sláva nebes je,

naděje církve jen v něm tkví,

svým jasem nad slunce se skví.

To k paměti buď věkům všem:

Před zraky učedníkům třem

Eliáš spolu s Mojžíšem

tam rozmlouvali s Ježíšem.

Před svědky z doby milosti,

Zákona, strážců proroctví,

potvrdil Otec svědectvím,

že tu jest jeho drahý Syn.

Tvář Kristova, z níž září jas,

ta přesvědčuje všechny nás,

jakým se blahem budou skvít

věrní, až Boha budou zřít.

V tajemství toho zjevení

tkví věrných srdcí nadšení.

Proto my v blahé radosti

prosíme s vroucnou zbožností.

Jediný Otče se Synem

i s Duchem Utešitelem,

dopřej nám té tvé slávy dost

skrze svou blahou přítomnost. Amen.

PSALMODIE

Ant. 1 Lepší jeden den v tvém domě nežli doma sta.

Žalm 83 (84)
Touha po Boží svatyni
Tady nemáme město k trvalému pobytu, to budoucí město hledáme. (Žid 13, 14)

Jak tvé příbytky jsou milé, *

Pane zástupů!

Po nádvořích Páně touží, *

prahne duše má,

srdce mé i tělo jásá *

k Bohu živému.

I pták nachází svůj domov, *

hnízdo vlaštovka,

kam si ukládá své mladé, †

u tvých oltářů – *

Pane zástupů, Králi, Bože můj!

Šťastni, kdo v tvém domě bydlí, *

kdo tě velebí!

Šťasten, kdo tě vyhledává, *

plný důvěry!

Z vyschlé rokle, kterou půjdou, *

pramen učiní,

brzký déšť ji požehnáním *

vláhy zahalí.

Kráčejí vždy s větší silou, *

hledí k Bohu na Sióně.

Vyslyš moje zbožné prosby, *

Pane zástupů!

Modlitbě mé popřej sluchu, *

Bože Jákobův.

Shlédni na náš štít, ó Bože, †

pohleď jasně v tvář *

Pomazanému!

Lepší jeden den v tvém domě, *

nežli doma sta!

Lepší před svatyní Boží †

ležet na prahu, *

nežli meškat v stanech hříšných.

Neboť Pán je štít i slunce, *

milost je a čest.

Neváhá a dobro dává *

lidem bez úhon.

Šťasten je, kdo v tebe doufá, *

Pane zástupů! △

Ant. Lepší jeden den v tvém domě nežli doma sta.

Ant. 2 Světlo svítí lidem spravedlivým, radost lidem srdce čistého.

Žalm 96 (97)
Sláva Božího soudu
Tento žalm mluví o spáse světa a o víře všech národů v Krista. (Sv. Atanáš)

Pán je král! Ty, celá země, jásej, *

radujte se, četné ostrovy!

Mrak a temnota jej zahalují, *

řád a právo drží jeho trůn.

Plamen ohně postupuje před ním, *

nepřátele vůkol spaluje.

Jeho blesky ozařují obzor, *

země při tom pohledu se chví.

Hory jako z vosku roztávají *

před Pánem, jenž vládne nad zemí.

Nebe hlásá jeho spravedlnost, *

jeho slávu vidí národy.

Jak jsou zahanbeni, kdo ctí modly, †

bůžky marnými se honosí! *

Všichni bohové se před ním koří.

Uslyšel to Sión, raduje se, †

všechna judská města plesají *

nad výroky tvého soudu, Pane!

Povznesen jsi nad veškerou zemi, *

všechna božstva předčíš na výsost.

Pán je přízniv těm, jimž zlo se příčí, †

životy svých věrných ochrání, *

vyprostí je z rukou bezbožníků.

Světlo svítí lidem spravedlivým, *

radost lidem srdce čistého.

Radujte se, spravedliví, v Pánu, *

jeho svaté jméno velebte! △

Ant. Světlo svítí lidem spravedlivým, radost lidem srdce čistého.

Ant. 3 Chvalte Pána, jenž je naším Bohem, klaňte se na jeho svaté hoře.

Žalm 98 (99)
Svatý je Pán, náš Bůh
Ty jsi nad cheruby, tys změnil náš zlý úděl, když ses stal jedním z nás. (Sv. Atanáš)

Pán je král: a národy se chvějí. *

Nad cheruby trůní: zem se třese.

Veliký je náš Pán na Siónu, *

povznesený nad národy všemi.

Ať tvé velké, hrůzyplné jméno *

všichni slaví, protože je svaté!

Mocný je to král a přeje právu. *

Ty jsi pevně založil řád světa,

ty jsi právní řád a spravedlnost *

ustanovil v lidu Jákobově.

Chvalte Pána, jenž je naším Bohem! †

Poklekněte před podnoží jeho, *

pokloňte se, protože je svatý!

Mojžíš s Áronem jsou z jeho kněží, †

Samuel je z jeho vyznavačů: *

Pána vzývali a vyslyšel je.

Promlouval k nim z oblačného sloupu, †

naslouchali jeho přikázáním, *

zákonům, jež on jim ustanovil.

Vyslyšels je, Pane, ty náš Bože, †

byls jim vždycky Bohem milostivým, *

i když jejich přestupky jsi trestal.

Chvalte Pána, jenž je naším Bohem! †

Klaňte se na jeho svaté hoře, *

protože je svatý Pán, náš Bůh! △

Ant. Chvalte Pána, jenž je naším Bohem, klaňte se na jeho svaté hoře.

Promlouval k nim z oblačného sloupu.

Naslouchali jeho přikázáním.

PRVNÍ ČTENÍ

Z druhého listu svatého apoštola Pavla Korinťanům

3,7 – 4,6

Sláva Nového zákona vyzařuje z Krista

Jestliže služba Zákonu vyrytému literami na kamenech a vedoucí ke smrti byla spojena s takovým jasem, že se Izraelité nemohli podívat Mojžíšovi do tváře pro záři – třeba pomíjející – která mu vycházela z obličeje, jak teprve daleko skvělejší musí být služba Ducha! Neboť jestliže služba vedoucí k odsouzení byla tak slavná, oč daleko více bude slávou překypovat služba vedoucí ke spravedlnosti! A proto celou tu minulou slávu vůbec ani nejde slávou nazvat, když ji srovnáme s touto nynější nesmírnou slávou. Když se tak slavně projevilo to, co je pomíjející, oč větší slávu má to, co je trvalé!

Když tedy máme takovou naději, vystupujeme s plnou jistotou. Neděláme to jako Mojžíš: on si kladl na tvář roušku, aby Izraelité nehleděli na to, jak ona pomíjející záře končí. Ale oni zůstali tupí, protože až dodneška u nich trvá stejná rouška, když se čte Starý zákon, a není jim odhaleno, že přestává v Kristu. Dodnes leží rouška na srdci Izraelitů, kdykoli se předčítá Mojžíš. Ale až se obrátí k Pánu, rouška bude odstraněna. Ten Pán je však duch; a kde je duch Páně, tam je svoboda. My všichni s nezakrytou tváří odrážíme jako v zrcadle velebnost Páně, a tak se přetvořujeme stále víc a víc k zářivé podobě, jakou má on. Působí to duch Páně.

Když jsme pověřeni tou službou, nenecháváme se ovládnout malomyslností, protože nám Bůh milosrdně pomáhá. Nepoužíváme nečestných úskoků, nepočínáme si chytrácky ani nefalšujeme Boží slovo. Ale hlásáme pravdu naprosto otevřeně, a tak se doporučujeme každému lidskému úsudku před Bohem. A je-li přesto naše evangelium nesrozumitelné, pak jen těm, kteří jdou k záhubě. Nevěří, neboť bůh tohoto světa je zaslepil, takže nevidí jasně světlo evangelia o božské slávě Krista, Božího obrazu.

Vždyť přece nehlásáme sebe, ale kážeme, že Ježíš Kristus je Pán, my však že jsme vaši služebníci kvůli Ježíši. Neboť Bůh, který řekl: „Ať ze tmy zazáří světlo!“, zazářil i v našem srdci, aby osvítil lidi poznáním Boží velebnosti, která je na Kristově tváři.

RESPONSORIUM

1 Jan 3,1.2

Hleďte, jak velikou lásku nám Otec projevil: * nejen že se smíme nazývat Božími dětmi, ale že jimi také jsme.

Víme, že až on se ukáže, budeme mu podobní, a proto ho budeme vidět tak, jak je. * Nejen.

DRUHÉ ČTENÍ

Z kázání biskupa Anastázia Sinajského

(Nn. 6-10: Mélanges d’archéologie et d’histoire 67 [1955],241-244)

Dobře, že jsme tady

Toto tajemství zjevil Ježíš svým učedníkům na hoře Tábor. V době svého pozemského pobytu mezi nimi sice často hovoříval o Božím království a o svém druhém příchodu ve slávě, ale protože asi nebyli dostatečně přesvědčeni o tom, co jim o Božím království hlásal, chtěl, aby jejich srdce bylo nejhlubším přesvědčením naprosto proniknuto, a tak aby na základě přítomného zážitku vytušili budoucnost, dal jim na hoře Tábor zakusit Boží zjevení jako předznamenání a obraz nebeského království. Jako by jim přímo řekl: „Aby ve vás dlouhé čekání nevyvolávalo nevíru, již nyní, v této přítomné chvíli slyšte: Amen, pravím vám: Někteří z těch, kdo tady stojí, neokusí smrt, dokud neuvidí Syna člověka, jak přichází ve slávě svého Otce.“

A evangelista na doklad toho, že Kristus skutečně může všechno, co chce, hned potom připojuje: Po šesti dnech vzal Ježíš Petra, Jakuba a Jana a vyvedl je na vysokou horu, aby byli sami. A byl před nimi proměněn: jeho tvář zazářila jako slunce a jeho oděv zbělel jako sníh. A hle, ukázal se Mojžíš a Eliáš, jak s ním rozmlouvají.

To jsou divy dnešní slavnosti, to je i pro nás určené spasitelné tajemství, které se teď naplnilo na hoře Tábor: svolává nás sem jak smrt, tak oslavení Kristovo. Nuže, abychom mohli uprostřed učedníků, které Bůh naplnil Svatým Duchem, spolu s vyvolenými proniknout do hlubin tohoto neslýchaného a posvátného tajemství, naslouchejme svatému Božímu hlasu, jenž nás neustále z výšin hory svolává.

Tam nahoru musíme spěchat, a troufám si říci, že stejně jako Ježíš. On je zde naším vůdcem a naším předchůdcem do nebe a před duchovními zraky budeme spolu s ním zářit, neboť on jakoby obnoví rysy naší duše a připodobní nás k svému obrazu; jako on sám budeme vždy více proměněni a dostaneme účast na Boží přirozenosti, vždy více budeme připraveni pro Boží království.

Tam tedy pospěšme, s odvahou a radostí, a vstupme do samého středu oblaku, napodobme Mojžíše a Eliáše nebo Jakuba a Jana. Každý z nás ať je jako Petr, uchvácený Božím viděním a zjevením, proměněný tímto skvělým Proměněním, povznesený nad svět, vytržený ze země. Zanechme tělesnosti, opusťme stvoření a obraťme se ke Stvořiteli; jak to u vytržení řekl Petr: Pane, je dobře, že jsme tady.

Ano, Petře, opravdu je dobře, že jsme tady s Ježíšem, a dobré je zůstat s ním navěky. Vždyť co přináší více štěstí nebo co je vyššího a vznešenějšího než být u Boha, být mu připodobněn, být ve světle? Kdokoli z nás, jestliže má v srdci Boha a je proměněn v jeho božskou podobu, určitě zvolá: Dobře, že jsme tady, kde je všechno proniknuto světlem, kde vládne radost, blaženost a štěstí, kde srdce naplňuje jas, pokoj a slast. Zde vidíme Krista, našeho Pána a Boha, zde si on spolu s Otcem vyvolil příbytek, do něhož přichází se slovy: Dnes přišla do tohoto domu spása, zde jsou v Kristu poklady věčného dobra v míře vrchovaté, zde se jako v zrcadle objevují prvotiny a obrazy budoucího věku.

RESPONSORIUM

Srov. Mt 17, 2.3; Lk 9, 32.34

Ježíšova tvář zazářila jako slunce. * Učedníci spatřili jeho slávu a padla na ně bázeň.

Ukázal se jim Mojžíš a Eliáš, jak s ním rozmlouvají. * Učedníci.

HYMNUS Bože, tebe chválíme

Bože, tebe chválíme.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, tys při slavném proměnění svého Syna v přítomnosti Mojžíše a Eliáše upevnil víru apoštolů a ukázals, co nás čeká, až bude dovršeno naše přijetí za tvé děti; pomáhej nám, ať tvého Syna posloucháme a následujeme ho, abychom jako jeho spoludědici měli účast na jeho slávě. Neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2023 J. Vidéky