## 2023. február 8.

## Bakhita Szent Jozefina szűz
tetszés szerinti emléknap

Szudánban (Afrika) született Darfur vidékén Jebel Agilere helység közelében 1868 körül. Mint kislányt elrabolták, és többször eladták afrikai rabszolga-kereskedőknek, akiknél kegyetlen rabszolgasorsban volt része. Végül megszabadulva, Velencében megkeresztelkedett, és szerzetesnő lett a Canossai Szeretet Leányai nővéreknél. Hátralevő életét Olaszországban, Schio városa környékén, Vicentino faluban töltötte. Jószívű és segítőkész volt mindenki iránt. Itt halt meg 1947. február 8-án.

Olvasmányos imaóra

Istenem, jöjj segítségemre!

Uram, segíts meg engem!

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak és a Szentléleknek.
Miképpen kezdetben, most és mindörökké. Ámen. Alleluja.

HIMNUSZ

Ma zengjen szívünk ünnepi

és édes, boldog éneket

a szűznek; ő már mennyei

örök hazába érkezett.

Krisztust dicsérte idelenn

nem lankadó, hű élete,

most meg már ott fenn zeng dala,

Urunkat áldó éneke.

A földre húzó test nyűgét

fegyelme bátran törte meg,

világ csábító hangjait,

Urát követve győzte le.

E szűz kedvéért, Jézusunk,

vidd győzelemre harcaink,

övezz erővel, adj erőt,

hogy el ne vétsük útjaink.

Szűztől szült drága Jézusunk,

dicsérünk, áldunk szüntelen,

Atyádat és a Lelket is

örökkön áldják mindenek. Ámen.

ZSOLTÁROZÁS

1. ant. Szeretlek, Uram, én erősségem! †
18 (17). zsoltár, 1-30
Hálaadás a szabadulásért és a győzelemért
Abban az órában heves földrengés támadt (Jel 11, 13).
I.

Szeretlek, Uram, én erősségem! *

† Uram, erősítőm, menedékem, szabadítóm!

Istenem, segítőm, akiben remélek, *

oltalmazóm, hatalmas szabadítóm és pártfogóm!

Segítségül hívlak, áldott Istenem, *

s akkor ellenségeimtől megszabadulok.

Rám zúdultak a halál hullámai, *

pusztító áradat rettent engem.

Rám tekeredtek az alvilág kötelékei, *

hurkot vetett nyakamra a halál.

Nyomorúságomban az Urat szólítottam, *

Istenemhez kiáltottam.

Templomában szavamat meghallotta, *

s kiáltásom színe elé, füléig hatolt.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Szeretlek, Uram, én erősségem!
2. ant. Megszabadított az Úr, mert kedvét leli bennem.
II.

Megindult és megrendült a föld, †

a hegyek alapja rengett, és megingott, *

mert Isten haragra gyúlt.

Orrából füst lövellt, †

szájából emésztő tűz; *

perzselő parázs izzott benne.

Lehajlította az eget, és leszállt, *

lába sötét felhőre lépett.

Kerubra hágott, úgy röpült, *

szelek szárnyán siklott tova.

Homályba burkolózott; †

mint valami sátor, úgy takarta őt *

sötétlő víz, égi felhő.

Arcának fényétől a felhők szétfutottak, *

jégeső zuhogott és tüzes villám.

Mennydörgött az égből az Úr, †

megzengette hangját a Fölséges, *

jégeső zuhogott és tüzes villám.

Nyilait hullatta, és szétszórta őket, *

villámait szórta, és rájuk ijesztett.

Előtűntek a vizek medrei, *

feltárultak a földkerekség alapjai

az Úr feddő szavától, *

tomboló haragja viharától.

Lenyúlt a magasból, s megragadott engem, *

az áradó vizekből magához emelt.

Kiragadott szörnyű ellenségeim közül, †

azok közül, akik gyűlölnek, *

és erősebbek, mint én vagyok.

Sanyarúságom idején rám törtek, *

az Úr azonban oltalmamra kelt,

kivezetett biztonságos helyre, *

megszabadított, mert kedvét leli bennem.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Megszabadított az Úr, mert kedvét leli bennem.
3. ant. Mécsvilágot gyújtasz nekem, és a sötétet földeríted, Istenem.
III.

Megjutalmazott az Úr igaz voltom szerint, *

és megfizetett tiszta kezemért,

amiért az Úr ösvényein jártam, *

és gonoszul nem hagytam el Istenemet,

mert szemem előtt áll minden törvénye, *

és parancsait el nem vetettem.

Szeplőtelen voltam előtte, *

és a gonosztól őrizkedtem.

Megjutalmazott az Úr igaz voltom szerint, *

mivel kezem tiszta maradt szeme előtt.

A szenthez szent vagy, *

a jóhoz jóságos,

a tisztához tiszta, *

ám a ravasznak túljársz az eszén.

Megszabadítod a megtiport népet, *

de a nagyralátó kevélyt megalázod.

Mécsvilágot gyújtasz nekem, Uram, *

fénysugarat adsz nekem, Istenem, a sötétségben.

Ha velem vagy, rárontok az ellenség hadára, *

Istenemmel együtt fölhágok a várfalakra is.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Mécsvilágot gyújtasz nekem, és a sötétet földeríted, Istenem.

Mindenki csodálkozott a fönséges szavakon,

Amelyek ajkáról fakadtak.

ELSŐ OLVASMÁNY

A galatákhoz írt levélből

3, 15 – 4, 7

Az ószövetségi törvény rendeltetése

Testvérek, emberi szokásra hivatkozom. Az ember jogerős végrendeletét senki sem érvénytelenítheti, nem másíthatja meg. Nos, az ígéret Ábrahámnak és leszármazottjának szólt. Nem azt mondja (az Írás): „és leszármazottainak”, mintha sokaknak szólna, hanem csak egynek: „leszármazottadnak”, s ez Krisztus.

Ezzel azt akarom mondani, hogy az Istentől korábban jogerőre emelt végrendeletet a négyszázharminc esztendővel később adott törvény nem érvényteleníti, az ígéret tehát nem vesztheti el hatályát. Ha ugyanis a törvényből folyna az örökség, akkor nem lehetne az ígéret folyománya. Ám Ábrahámot ígérete alapján ajándékozta meg az Isten.

Mire való tehát a törvény? A törvényszegések miatt kaptuk, míg el nem jön a leszármazott, akinek az ígéret szólt. Angyalok által lett érvényes, közvetítő révén. Egynek azonban nem kell közvetítő, az Isten pedig egy. Ellentétben áll tehát a törvény Isten ígéretével? Egyáltalán nem. Ha a törvénynek lett volna éltető ereje, akkor valóban a törvényből fakadna az igazzá válás.

De az Írás mindent bűnösnek nyilvánított, hogy a hívők a Jézus Krisztusba vetett hit folyományaként részesüljenek az ígéretben.

Mielőtt a hit elérkezett, a törvény fogott össze, és őrzött meg minket a hitnek, amelynek kinyilatkoztatása a jövőre várt. Így a törvény nevelőnk lett Krisztusra, hogy a hitben megigazuljunk. A hit eljövetelével azonban kikerültünk a nevelő keze alól. Hiszen az Isten fiai vagytok a Jézus Krisztusba vetett hitben.

Mert mindannyian, akik megkeresztelkedtetek Krisztusban, Krisztust öltöttétek magatokra. Nincs többé zsidó vagy görög, rabszolga vagy szabad, férfi vagy nő, mert mindannyian eggyé lettetek Krisztus Jézusban. Ha azonban Krisztuséi vagytok, akkor Ábrahám utódai is, s az ígéret szerint örökösök.

Azzal folytatom, hogy amíg az örökös kiskorú, semmiben sem különbözik a szolgától, jóllehet mindennek ura. Gyámok és gondviselők felügyelete alatt áll, apjától meghatározott ideig, így mi is, amíg kiskorúak voltunk, a világ elemeinek szolgálatában álltunk.

De amikor elérkezett az idők teljessége, az Isten elküldte a Fiát, aki asszonytól született, és ő alávetette magát a törvénynek, hogy kiváltson minket a törvény szolgaságából, hogy a fogadott fiúságot elnyerjük. Mivel az Isten fiai vagytok, a Fia Lelkét árasztotta szívünkbe az Isten, aki őt így szólítja: „Abba, Atya!” Tehát nem vagy többé szolga, hanem fiú, s ha fiú, akkor Isten kegyelméből örökös is.

VÁLASZOS ÉNEK

Gal 3, 27. 28; Ef 4, 24

Mindannyian, akik megkeresztelkedtetek Krisztusban, Krisztust öltöttétek magatokra. Nincs többé zsidó vagy görög, * Mert mindannyian eggyé lettetek Krisztus Jézusban.

Öltsétek magatokra az új embert, aki az Istenhez hasonlóvá alkotott, megigazult és valóban szent teremtmény. * Mert mindannyian eggyé lettetek Krisztus Jézusban.

MÁSODIK OLVASMÁNY

Szent Ágoston beszédeiből

(Sermo 53, 1-6: Revue bénédictine 104, 1994, 21-24)

Boldogok a tiszta szívűek, mert meglátják az Istent

Ha szereted a jutalmat, ne hátrálj meg a harc elől, és jutalom reményében gyullaszd fel lelkedet a gyors cselekvésre. Amit akarunk, amit óhajtunk, amit kérünk, az később teljesedik majd be. Amit azonban parancsolnak, hogy megtegyük, azzal az ígérettel, hogy később megkapjuk majd a jutalmat, azt tegyük meg tüstént.

Íme, kezdj el gondolkodni az Istentől mondottakon, az evangéliumi parancsokon és feladatokon. Boldogok a lélekben szegények, mert övék a mennyek országa. Később lesz tiéd a mennyek országa; jelenleg légy csak lélekben szegény. Akarod, hogy a mennyek országa később a tied legyen? Gondold meg, hogy te most kié vagy? Talán azt kérded tőlem, hogy mit jelent lélekben szegénynek lenni? Mindaz, aki önmagával van eltelve, az nem lesz szegény lélekben. Tehát az alázatos a lélekben szegény! Nagy és magasztos dolog a mennyek országa; de aki megalázza magát, azt felmagasztalják.

Figyelj arra, ami következik: Boldogok a szelídek, mert övék lesz a föld. Akarod birtokolni a földet? Vigyázz, hogy ne a föld birtokoljon téged! Ha szelíd vagy, birtokolni fogsz; ha nem vagy szelíd, akkor téged birtokolnak. Amikor hallod a kitűzött jutalmat, hogy elnyered majd az ígért földet, nehogy feléledjen benned a bírvágy és az irigység, amellyel máris akarnád birtokolni a földet, kizárva abból szomszédodat; nehogy becsapjon téged az ilyen vélekedés. Akkor birtokolod igazán a földet, ha ragaszkodsz ahhoz, aki az eget és földet teremtette. Szelíd vagy ugyanis akkor, ha nem állsz ellen Istenednek, amikor jót cselekszel, hogy ő lelje kedvét benned, ne te önmagadban. Abban pedig, amit méltán szenvedsz, ne gondold, hogy ő már nem leli kedvét benned, hanem magadat okold. Nem kis dolog, ha neki tetszel és nem magadnak; ha ugyanis nem neki tetszel, magadnak fogsz tetszeni.

De folytassuk a gondolatainkat: Boldogok, akik éhezik és szomjazzák az igazságot, mert majd eltelnek vele. Ki akarod elégíteni az éhségedet? És honnan? A test arra vágyódik, hogy kielégítsd, de az éhséget megszüntetve újra éhes leszel. Jézus is azt mondja: Aki ebből a vízből iszik, újra megszomjazik. Az orvosság, amelyet a sebre tesznek, ha meggyógyítja a sebet, a seb többé már nem fáj. Az éhség ellen az ételt azért adják, hogy egy kis időre az éhséget enyhítse. A jóllakás megszűnése után azonban az éhség újra visszatér. Vagyis naponta megtörténik az éhség orvoslása, de maga az éhségérzet nem szűnik meg. Éhezzük és szomjazzuk tehát az igazságot, hogy elteljünk azzal, amit most éhezünk és szomjazunk. A jóllakáshoz az kell, hogy együnk és igyunk. Ha a belső ember bennünk vágyakozik az étel és ital után, kell lennie ennek az ételnek és italnak. Én vagyok a mennyből alászállt kenyér – mondja Jézus. Van kenyered neked, aki éhezel; ugyanígy vágyódjál az ital után is, mert benned van az élet forrása.

Figyelj most arra, ami következik: Boldogok a tiszta szívűek, vagyis a szívükben tiszták, mert meglátják az Istent. Ő a mi szeretetünk célja; e cél elérése számunkra beteljesedést jelent és nem megsemmisülést. Az étel elpusztul, a ruha tönkremegy; az étel azáltal, hogy elfogyasztják, a ruha azáltal, hogy viselik. Ez is, az is eléri célját, az étel táplálja, a ruha pedig befödi a testet. Bármit teszünk, legyen az akármilyen jó is, bármire törekszünk, legyen az mégoly dicséretes dolog is, bármire vágyódjunk, legyen az akármilyen bűn nélkül való is, amikor eljutunk Isten színe látására, azt már nem keressük többé. Mit is keresne az, aki már Istennél van? Ugyan mi elégítené ki azt, akinek Isten nem elég? Látni akarjuk Istent; égünk a vágytól, hogy keressük, és meglássuk őt! Ki ne akarná ezt? De figyelj csak, mi hangzik el: Boldogok a tiszta szívűek, mert meglátják az Istent. Erre készülj, hogy majd láss! Hogy emberi módon fejezzem ki magam: miként akarod látni a napfelkeltét beteg szemekkel? Egészségesek legyenek szemeid, akkor a világosság örömet jelent neked. Ha beteg a szemed, a világosság csak fájdalmat okoz. Nem tiszta szívvel nem láthatod meg azt, ami csak tiszta szívvel látható meg. Különben elűznek, elzavarnak, s nem lesz részed Isten látásában.

VÁLASZOS ÉNEK

Vö. Mt 11, 29-30; 11, 28

Vegyétek magatokra igámat, és tanuljatok tőlem, mert szelíd vagyok és alázatos szívű, mondja az Úr. * Az én igám édes, és az én terhem könnyű.

Gyertek hozzám mindnyájan, akik elfáradtatok és terhet hordoztok, én megkönnyítelek titeket. * Az én igám édes, és az én terhem könnyű.

KÖNYÖRGÉS

Könyörögjünk!

Urunk, Istenünk, te Bakhita Szent Jozefinát a megalázó szolgaságból gyermekeidnek és Krisztus jegyesének méltóságára emelted. Kérünk, add meg nekünk, hogy az ő példája nyomán hűséges szeretettel kövessük a keresztre feszített Úr Jézust, és az irgalmas szeretet gyakorlására mindig készek legyünk. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön-örökké.

Ámen.

Hozzátesszük, legalábbis közös zsolozsmázáskor a felhívást:

Mondjunk áldást az Úrnak!

Istennek legyen hála!

Amikor vasárnap vagy főünnep előtt hosszabb vigíliás ünneplést tartanak, a Téged, Isten, dicsérünk himnusz előtt kerülnek sorra a kantikumok és az evangélium, amint azt a Függelék jelzi.

Ha az Olvasmányos imaórát közvetlenül egy másik imaóra előtt mondják, akkor vehető az utóbbinak a himnusza; az Olvasmányos imaóra végén pedig elmarad a Könyörgés és a Felhívás, az ezt követő imaóra elején pedig a bevezető vers és a Dicsőség az Atyának.

A MKPK jóváhagyásával, 2013

© 1999-2023 J. Vidéky