## 2023. augusztus 31.

## Csütörtök, évközi idő, 21. hét
1. zsoltáros hét

Olvasmányos imaóra

Istenem, jöjj segítségemre!

Uram, segíts meg engem!

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak és a Szentléleknek.
Miképpen kezdetben, most és mindörökké. Ámen. Alleluja.

HIMNUSZ

I. Amikor az imaórát éjszaka vagy kora hajnalban mondják:

A földön minden színre még

sötét fátyolt borít az éj.

Igaz Bíránk, szívünk feléd

áldón eseng és kérve kér.

Hogy minden vétkét elvegyed

s a lélek szennyét mind lemosd,

add, Krisztusunk, kegyelmedet:

kerüljünk el minden gonoszt.

Mert nézd, a szív bűntől beteg,

gonoszság mérge marta meg,

de már az éjben ébredez,

Megváltónk, tégedet keres.

Te űzd el tőlünk messzire

a lelken ülő éjhomályt,

a boldogító égi fény,

világosságod járja át.

Krisztus, kegyelmes nagy Király,

neked s Atyádnak tisztelet,

s a Szentléleknek is veled,

időtlen századok során. Ámen.

II. Amikor az imaórát a nap nem reggeli órájában végzik:

Hallgass meg, áldott Krisztusunk,

minket, kik hozzád fordulunk,

hitünket hogy ne törje le

a rossz világ bűnös keze.

Kerüljön el rossz gondolat

s irigységnek konok tüze,

a sértést némán tűrjük el,

a rosszat jóval űzzük el.

Szívünkből végleg tűnjön el

csalás, kevélység, vad harag,

a kapzsiság sóvár szeme:

minden bajoknak kútfeje.

A békességet tartsa meg

a szent, őszinte szeretet;

éljünk tisztán, szemérmesen,

töretlen hitben szüntelen.

Krisztus, kegyelmes nagy Király,

neked s Atyádnak tisztelet,

s a Szentléleknek is veled,

időtlen századok során. Ámen.

ZSOLTÁROZÁS

1. ant. Az Úr szava oltalmat ád a benne bízóknak.
18 (17). zsoltár, 31-51
Hálaadás
Ha Isten velünk, ki ellenünk? (Róm 8, 31)
IV.

Az Isten útja szeplőtelen út, †

az Úr szava a tűzpróbát kiállta: *

oltalmat ád a benne bízóknak.

Van-e más Isten a mi Urunkon kívül? *

Van-e más menedék, mint a mi Istenünk?

Isten övezett föl engem erősséggel, *

ő tette utamat feddhetetlenné,

lábamat gyorssá tette, mint a szarvas lábát; *

biztonságos magaslatra ő emelt föl engem.

Ő edzette kezemet a harcra, *

hogy karom az ércíjat meg tudja feszíteni.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Az Úr szava oltalmat ád a benne bízóknak.
2. ant. A te jobbod, Uram, átölelt engem.
V.

Oltalmazó pajzsot te nyújtottál nekem, †

a te jobbod ölelt át engem, *

és a te jóságod nevelgetett.

Lépteimet biztossá tetted, *

lábam azért nem ingadozott.

Ellenségeimet űztem, és elértem, *

vissza sem fordultam, amíg el nem vesztek.

Összezúztam őket, megállni sem tudtak, *

mind odahullottak lábam elé.

Felöveztél a csatára erővel, *

és elgáncsoltad a rám törőket.

Ellenségeimet megszalasztottad, *

szétszórtad gyűlölőimet.

Kiáltottak, de nem volt szabadítójuk, *

hívták az Urat, de rájuk nem hallgatott.

Szétszórtam őket, mint a szél a port, *

összetiportam, mint az utca sarát.

Kimentettél a nép viszályaiból, *

nemzetek fejévé rendeltél.

Szolgám lett oly nép is, melyet nem ismertem, *

engedelmesen hallgatnak rám.

Idegenek keresték kedvemet, †

az idegenek fiai elsápadtak előttem, *

és reszkettek rejtekükben.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. A te jobbod, Uram, átölelt engem.
3. ant. Éljen az Úr, magasztaltassék megmentő Istenem!
VI.

Éljen az Úr, Segítőm legyen áldott, *

dicsőség üdvöm Istenének!

Elégtételt adtál nekem, Uram, †

és a népeket hatalmam alá vetetted, *

dühödt ellenségeimtől megszabadítottál.

A lázongók fölé emeltél, *

s kiszabadítottál az erőszakosok kezéből.

Magasztallak azért, Uram, a nemzetek között, *

és nevednek zsoltárt énekelek:

csodálatos győzelmet adsz királyodnak, †

jóságos vagy fölkentedhez, *

Dávidhoz és családjához mindörökké.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Éljen az Úr, magasztaltassék megmentő Istenem!

Csodáidra nyisd föl szememet, Uram,

Hogy törvényeidet csodálhassam!

ELSŐ OLVASMÁNY

Jeremiás próféta könyvéből

3, 1-5. 19 – 4, 4

Buzdítás a megtérésre

Az Úr ezt a szózatot intézte hozzám:

„Ha a férj elbocsátja feleségét, és az elválik tőle, sőt más férfihoz megy feleségül, vajon visszatérhet-e még hozzá? Nem volna-e az a föld mindenestül fertőzött? S te, aki annyi szeretőddel szeretkeztél, te még visszatérnél hozzám? – mondja az Úr.

Emeld föl tekintetedet a kopár magaslatokra, és nézd meg: van-e még egyetlen hely is, ahol nem feküdtél le? Az utak mentén ültél, és úgy vártál szeretőidre, mint az arab a pusztában. Megfertőzted az országot kicsapongásoddal és gonoszságoddal. Ezért tartottam vissza a korai esőt, és nem jött meg a kései eső se.

Ám továbbra is úgy tartod homlokod, mint a céda asszony, s nem akarsz pirulni. Nemde még most is így kiáltasz hozzám: »Én Atyám, ifjúkorom bizalmas barátja, hát mindörökre haragszol, haragodnak már sose lesz vége?« Így beszélsz, és mégis tovább vétkezel; bizony már ennyire megátalkodtál.

Mégis azt gondoltam: »Megteszlek fiamnak, és gyönyörű földet adok neked, olyan örökséget, amely a nemzetek gyöngye lesz.« Mert azt gondoltam, így szólítasz majd: »Atyám!« és nem fogsz elfordulni tőlem. De amint hűtlenné válik az asszony a szeretőjéhez, Izrael háza is hűtlen lett hozzám – mondja az Úr.”

Jajszó hallatszik a kopár magaslatokon: Izrael fiainak sírása és jajgatása. Mert a gonoszság útjára tévedtek, és elfelejtették az Urat, Istenüket. „Térjetek vissza, hűtlen fiaim; és meggyógyítom elpártolástokat.”

»Íme, hozzád térünk, mert te vagy az Úr, a mi Istenünk. Valóban hazugok a halmok, és hazug a hegyeken a lármás zajongás. Valóban az Úrban, a mi Istenünkben van üdvössége Izraelnek. De a gyalázatos bálványok már ifjúságunk óta mindent fölemésztettek, amit atyáinktól örököltünk: nyájaikat és csordáikat, fiaikat és lányaikat. Most hát gyalázatunkban fetrengünk, és elborít minket szégyenünk. Mert vétkeztünk az Úr, a mi Istenünk ellen, mi és atyáink, ifjúságunktól kezdve mindmáig; és nem hallgattunk az Úrnak, a mi Istenünknek a szavára.«

„Ha vissza akarsz térni, Izrael – mondja az Úr –, hát visszatérhetsz hozzám. Távolítsd el utálatosságaidat színem elől, akkor nem kell futnod előlem. És ha újra így esküszöl: »Amint igaz, hogy él az Úr«, és megtartod esküdet hűséggel, igazsággal, becsülettel: akkor a nemzetek áldottnak mondják magukat benned, és benned dicsekszenek.”

Mert ezt mondja az Úr Júda férfiainak és Jeruzsálem lakóinak: „Szántsatok magatoknak új ugart, és ne vessetek bogáncs közé! Metéljétek körül magatokat az Úrnak, és távolítsátok el szívetek előbőrét, ti, Júda férfiai és Jeruzsálem lakói! Nehogy kitörjön haragom, mint a tűz, és olthatatlanul fellobbanjon gonosz tetteitek miatt.”

VÁLASZOS ÉNEK

Jer 14, 7; Zsolt 129, 3

Ha vétkeink ellenünk tanúskodnak is, te azért, Uram, tégy jót velünk a nevedért! * Bizony, hűtlenségünknek se szeri, se száma, vétkeztünk ellened.

Ha bűneinket, Uram, felrovod, Uram, ki az, aki előtted megállhat? * Bizony, hűtlenségünknek se szeri, se száma, vétkeztünk ellened.

MÁSODIK OLVASMÁNY

Szent Kolumbán apát Utasításaiból

(Instr. 13, De Christo fonte vitae, 2-3: Opera, Dublin 1957, 118-120)

Istenünk, te vagy mindenünk

Testvéreim, kövessük azt a meghívást, amellyel az Élet hív minket az élet forrásához, ő, aki nemcsak az élő víz forrása, hanem az örök élet forrása, a fény forrása és a világosság forrása is. Hiszen tőle való mindez: a bölcsesség, az élet és az örök világosság. Az élet szerzője az élet forrása, a fény teremtője a világosság forrása; ezért nem törődve azzal, amit látunk, lépjünk át ebből a világból a mennyei magasságba, és ott keressük a fény forrását, az élet forrását és az élő víz forrását, mint értelmes és éles látású halak, hogy igyuk ott az élő és örök életre szökellő vizet.

Irgalmas Istenem, jóságos Uram, bárcsak odaengednél engem ahhoz a forráshoz, hogy ott a téged szomjazókkal együtt én is igyam az élő forrás élő vizének éltető italát, amelynek mindent felülmúló édességét egyre jobban élvezve nem tágítanék tőle és mondanám neki: „Mily édes az élő víz forrása, és el nem apad örök életre szökellő vize!”

Ó, Uram, te magad vagy ez a szüntelenül mindig áhított forrás, ahonnan állandóan, mindig lehet meríteni. Urunk, Krisztus, add nekünk mindig ezt a vizet, hogy bennünk is ott legyen az élő és örök életre szökellő víz forrása! Ki ne tudná, hogy milyen nagyot kérek? De te, dicsőség Királya, tudtál nagy dolgokat ajándékozni és nagyokat ígérni. Nálad semmi sem nagyobb, és te magadat ajándékoztad nekünk, magadat adtad oda értünk.

Ezért kérünk, add megismernünk azt, amit szeretünk, mivel rajtad kívül semmi mást nem akarunk elnyerni; hiszen te vagy a mindenünk, életünk, fényünk, üdvösségünk, ételünk, italunk, Istenünk. Kérlek, Jézusunk, lobbantsd lángra szívünket Szentlelked tüzével, és sebesítsd meg lelkünket a te szereteteddel, hogy mindegyikünk őszinte szívvel tudja mondani: Mutasd meg nekem azt, akit szeret a lelkem, mert megsebesített engem a szeretete.

Uram, arra vágyódom, hogy bennem is ott legyenek ezek a sebek. Boldog az a lélek, amelyet így megsebez a szeretet; az ilyen lélek keresi a forrást és iszik belőle, de ivás közben is állandóan szomjazik, szüntelen vágyakozással merít belőle, mindig szomjasan iszik. Ugyanúgy állandóan szeretve keres, és csak úgy gyógyul meg, ha közben a szeretet újra megsebzi. Ezzel az üdvözítő sebbel sebesítse meg jóságosan a lelkünk belsejét Isten és a mi Urunk, Jézus Krisztus, az a jóságos, gyógyító orvos, aki az Atyával és a Szentlélekkel egy mindörökkön-örökké. Ámen.

VÁLASZOS ÉNEK

Jn 4, 14-15

Aki abból a vízből iszik, amelyet én adok, az nem szomjazik meg soha többé. * A víz, amelyet én adok, örök életre szökellő vízforrás lesz benne.

Uram, adj nekem ilyen vizet, hogy ne szomjazzam többé. * A víz, amelyet én adok, örök életre szökellő vízforrás lesz benne.

KÖNYÖRGÉS

Könyörögjünk!

Istenünk, a te kegyelmed ajándéka, hogy híveid egy akarattal követnek téged. Add népednek, hogy szeressük, amit parancsolsz, vágyakozzunk arra, amit ígérsz, és e világ változandóságai közepette szívből ragaszkodjunk hozzád, akiben megtaláljuk igazi örömünket. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön-örökké.

Ámen.

Hozzátesszük, legalábbis közös zsolozsmázáskor a felhívást:

Mondjunk áldást az Úrnak!

Istennek legyen hála!

Amikor vasárnap vagy főünnep előtt hosszabb vigíliás ünneplést tartanak, a Téged, Isten, dicsérünk himnusz előtt kerülnek sorra a kantikumok és az evangélium, amint azt a Függelék jelzi.

Ha az Olvasmányos imaórát közvetlenül egy másik imaóra előtt mondják, akkor vehető az utóbbinak a himnusza; az Olvasmányos imaóra végén pedig elmarad a Könyörgés és a Felhívás, az ezt követő imaóra elején pedig a bevezető vers és a Dicsőség az Atyának.

A MKPK jóváhagyásával, 2013

© 1999-2023 J. Vidéky