## 2023. október 19.

## De Brébeuf Szent János és Jogues Szent Izsák áldozópap
és társaik, észak-amerikai vértanúk
tetszés szerinti emléknap

A nyolc francia származású jezsuita hithirdetőt kegyetlen kínzások között irokéz, mohak és huron indiánok ölték meg. Öten a mai Kanada területén haltak meg: de Brébeuf János († 1649. március 16.), Dániel Antal († 1648. július 4.), Lalement Gábor († 1649. március 17.), Garnier Károly († 1649. december 7.), Chabanel Natal († 1649. december 8.), hárman pedig a mai Amerikai Egyesült Államok területén: Jogues Izsák († 1646. október 18.), és két segítőtestvérük: Goupil René († 1642. szeptember 29.) és de La Lande János († 1646. október 19.). XI. Piusz pápa avatta őket szentté 1930-ban.

Olvasmányos imaóra

Istenem, jöjj segítségemre!

Uram, segíts meg engem!

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak és a Szentléleknek.
Miképpen kezdetben, most és mindörökké. Ámen. Alleluja.

HIMNUSZ

Dicső Király, a vértanúk

kezedből kapnak koszorút:

a földi létet megvetik

s te otthont égben adsz nekik.

Füledbe, Urunk, jusson el

szavunk, mely kérőn esdekel:

míg győztes dalunk énekel,

minden vétkünk töröljed el.

Ki vértanúk hitét adod,

győzelmüket te aratod:

légy győztes bűneink fölött,

bocsásd meg őket, s adj erőt.

Kérünk, kegyelmes, jó Atya,

Atyának egyszülött Fia

és Szentlélek, Vigasztaló:

egy Isten és uralkodó. Ámen.

ZSOLTÁROZÁS

1. ant. Nem az ő karjuk segítette őket, hanem a te jobbod és arcod fényessége.
44 (43). zsoltár
A nép sorscsapásai
Mindezeken diadalmaskodunk őáltala, aki szeret minket (Róm 8, 37).
I.

Istenünk, hallottuk saját fülünkkel, †

atyáink elbeszélték nekünk a csodákat, *

amelyeket napjaikban tettél, egykor régen.

Kezed népeket űzött el, őket meg letelepítetted, *

nemzeteket zúztál össze, őket pedig megnövelted.

Mert nem kardjukkal vették birtokba ezt a földet, *

és nem is az ő karjuk segítette őket,

hanem a te jobbod és a te karod és arcod fényessége, *

mert úgy szeretted őket.

Te vagy Istenem és Királyom, *

parancsodra megszabadul Jákob.

Veled szórtuk szét ellenségeinket; *

a te nevedben tiportuk le azokat, akik ellenünk támadtak.

Mert én nem az íjamban bízom, *

kardom meg nem szabadíthat.

De te megszabadítasz minket sanyargatóinktól, *

és megszégyeníted ellenségeinket.

Mindennap Isten a mi dicsekvésünk, *

és nevedet mindörökké magasztaljuk!

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Nem az ő karjuk segítette őket, hanem a te jobbod és arcod fényessége.
2. ant. Nem fogja arcát elfordítani tőletek az Úr, ha visszatértek hozzá.
II.

De most elvetettél és megaláztál minket, *

Istenünk, már nem vonulsz ki együtt seregünkkel.

Megfutamítottál ellenségeink elől, *

és kifosztottak, akik gyűlölnek minket.

Odaadtál, mint vágásra szánt juhokat, *

a nemzetek között széjjelszórtál.

Eladtad népedet haszon nélkül, *

és cserébe érte nem adtak sokat.

Szomszédaink előtt gyalázattá tettél minket, *

gúnyol és csúfol környezetünk.

Szállóigévé tettél a pogányok számára, *

csak csóválják fejüket a népek.

Gyalázatom szemem előtt van egész nap, *

és szégyenpírban ég az arcom

a gúnyolók és szemrehányók szava miatt, *

ellenségem és támadóm színe előtt.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Nem fogja arcát elfordítani tőletek az Úr, ha visszatértek hozzá.
3. ant. Kelj fel, Uram, és ne taszíts el mindörökre!
III.

Mindezek most ránk szakadtak, †

téged mégsem feledtünk el, *

és nem szegtük meg szövetségedet.

Szívünk nem fordult el tőled, *

lépteink utadról le nem tértek,

pedig megaláztál a sakálok földjén minket, *

ránk borítottad a halál árnyát.

Ha Istenünk nevét elfelednénk, *

és ha kezünket más isten felé tárnánk,

Isten vajon ezt nem kérné számon? *

A szív titkait csak ő ismeri.

Teérted gyilkolnak mindennap bennünket, *

és leölésre szánt juhoknak tekintenek!

Kelj fel, miért alszol, Uram, *

kelj fel, és ne taszíts el mindörökre!

Miért fordítod el arcodat? *

Elfeleded ínségünket és gyötrelmeinket?

A föld porába alázták lelkünket, *

a földhöz tapadt egész testünk.

Kelj fel, Uram, siess segítségünkre, *

irgalmasságodban válts meg minket!

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Kelj fel, Uram, és ne taszíts el mindörökre!

Ragyogtasd szolgád fölé arcodat,

Taníts meg rendelkezéseidre!

ELSŐ OLVASMÁNY

Zakariás próféta könyvéből

8, 1-17. 20-23

Ígéret a boldog otthonról Sion begyén

A Seregek Urának szózata: „Ezt mondja a Seregek Ura: Féltékeny szeretettel szeretem Siont, és nagy haragra gerjedtem miatta.

Ezt mondja a Seregek Ura: Visszatérek a Sionra, és Jeruzsálemben fogok lakni. Jeruzsálemet a Hűség Városának fogják nevezni, a Seregek Urának hegyét meg Szent Hegynek.

Ezt mondja a Seregek Ura: Ülnek még öregemberek és öregasszonyok Jeruzsálem terein. Bot lesz mindegyikük kezében napjaiknak sokasága miatt. Tele lesznek a város terei kisfiúkkal és kislányokkal; játszadozni fognak a tereken.

Ezt mondja a Seregek Ura: Ha ez csodálatosnak látszik majd a nép maradékának szemében azokban a napokban, vajon az én szememben is csodálatosnak látszik majd? – mondja a Seregek Ura.

Ezt mondja a Seregek Ura: Lám, kiszabadítom népemet napkelet és napnyugat földjéről. Visszahozom őket, hogy Jeruzsálemben lakjanak. Az én népem lesznek, és én az Istenük leszek hűségben és igazságban.

Ezt mondja a Seregek Ura: Legyen erős a kezetek, nektek, akik ezekben a napokban halljátok e szavakat a próféták szájából, akik jövendölnek attól a naptól kezdve, amelyen a Seregek Ura templomának letették az alapjait, hogy újjáépítsék a szentélyt. Az előtt a nap előtt ugyanis eredménytelen volt az ember munkája, és eredménytelen volt az állatok munkája. Munkája közben ugyanis senkinek sem volt nyugta az ellenségtől. Én ugyanis mind egymásra szabadítottam az embereket. De most már nem úgy bánok e nép maradékával, mint a régi időkben – mondja a Seregek Ura. – Lám, békét adok: a szőlőskert megtermi gyümölcsét, a föld megadja termését, az ég hullatja az esőt. Ezt mind megadom e nép maradékának. Miattatok átok szállt a nemzetekre. Júda háza (és Izrael háza): Ugyanúgy, ha megmentlek benneteket, áldás lesztek számukra. Ne féljetek: legyen erős a kezetek!

Ezt mondja a Seregek Ura: Amint elhatároztam, hogy rosszul bánok veletek, amikor atyáitok megharagítottak – mondja a Seregek Ura –, és nem is irgalmaztam, úgy most, ezekben a napokban elhatároztam, hogy jót teszek Jeruzsálemmel és Júda házával. Ne féljetek! Csak ezeket a dolgokat tegyétek meg: Mondjatok egymásnak igazat, kapuitokban úgy szolgáltassatok igazságot, hogy békét szerezzetek. Szívetekben ne forraljatok gonoszságot egymás ellen, hogy ne szeressétek a hamis esküt, mert ezek azok a dolgok, amelyeket gyűlölök – mondja az Úr.

Ezt mondja a Seregek Ura: Eljönnek még ide a népek és a nagy városok lakói. Az egyik város lakói elmennek a másikhoz, és azt mondják: »Gyertek, menjünk, és imádkozzunk a Seregek Urának színe előtt, és keressük a Seregek Urát! Hadd menjek én is!« Számos nép, hatalmas nemzetek jönnek, hogy keressék a Seregek Urát Jeruzsálemben, és imádkozzanak az Úr színe előtt.

Ezt mondja a Seregek Ura: Azokban a napokban egyetlen zsidó ruhája szegélyét tíz különböző nyelvű ember fogja majd meg, és kéri: »Hadd menjünk veletek, mert hallottuk, hogy veletek van az Isten!«”

VÁLASZOS ÉNEK

Zak 8, 7. 9; ApCsel 3, 25

Ezt mondja az Úr: Lám, kiszabadítom népemet napkelet és napnyugat földjéről. * Legyen erős a kezetek, nektek, akik ezekben a napokban halljátok e szavakat a próféták szájából.

Ti vagytok a prófétáknak és annak a szövetségnek a fiai, amelyet az Isten atyáitokkal kötött. * Legyen erős a kezetek, nektek, akik ezekben a napokban halljátok e szavakat a próféták szájából.

MÁSODIK OLVASMÁNY

De Brébeuf Szent János vértanú, áldozópap lelki jegyzeteiből

(The Jesuit Relations and Allied Documents, The Burrow Brothers C°, Cleveland, 1898, 164. 166)

Csak érted haljak meg, Jézus, aki kegyes voltál meghalni értem

Teljes két napon át éreztem a vértanúság nagy vágyát, és minden kínzást szerettem volna elviselni, amit a vértanúk elszenvedtek.

Én Uram és Üdvözítőm, Jézusom, mit adhatok viszonzásul mindazért a sok jótéteményedért, amit nekem már megadtál? A te szenvedéseid kelyhét veszem kezedből, és a te nevedet hívom segítségül. A te örök Atyád és a Szentlélek színe előtt fogadom, Szentséges Anyádnak, az ő szűzi Jegyesének, az angyaloknak, apostoloknak, vértanúknak és szent atyámnak, Ignácnak és Xavéri Szent Ferencnek a színe előtt, őszinte lélekkel fogadom néked, Üdvözítő Jézusom, hogy – amennyiben rajtam múlik – sohasem térek ki a vértanúság kegyelme elől, ha azt valamikor is végtelen irgalmadból felajánlod nekem, méltatlan szolgádnak.

Ezért arra kötelezem magam, hogy a még hátralevő egész életemben megengedhetetlen és tilos lesz számomra elkerülni minden olyan alkalmat, hogy érted meghaljak, és érted ontsam véremet, hacsak meg nem bizonyosodnék arról, hogy a te dicsőségedet jobban szolgálom akkor, ha nem ezt teszem. Sőt, arra is elkötelezem magamat, hogy amikor majd a halálos ütést kapom, azt a te kezedből fogadjam boldog és örömteli lélekkel. Ezért, szeretett Jézusom, azzal a tüzes szeretettel, amely most engem eltölt, már most feláldozom neked véremet is, testemet is, életemet is, hogy csak teérted haljak meg, ha megadod nekem ezt a kegyelmet, mert te is kegyes voltál meghalni értem. Segíts úgy élnem, hogy megkapjam tőled e boldog halál ajándékát, így hát, én Istenem és Üdvözítőm, szenvedéseid kelyhét a te kezedből veszem, és a te nevedet hívom segítségül: Jézus, Jézus, Jézus!

Én Istenem, mennyire fáj nekem, hogy itt még nem ismernek téged, hogy ez a barbár vidék nem tért még meg egészen hozzád, hogy itt még nem szűnt meg a bűn uralma. Ezért hát, Istenem, ha rám zúdulna is mindaz a súlyos, durva kínzatás, amit a foglyoknak e tájakon el kell viselniük, szívesen vállalom, hogy én magam szenvedjem el mindazt.

VÁLASZOS ÉNEK

Zsid 11, 33, 34. 39; Bölcs 3, 5

A szentek a hit erejével országokat győztek le, igazságot osztottak, hősök voltak a háborúban; * A hitükről mind bizonyságot kaptak.

Isten próbára tette, és magához méltóknak találta őket. * A hitükről mind bizonyságot kaptak.

KÖNYÖRGÉS

Könyörögjünk!

Istenünk, te Észak-Amerika országait de Brébeuf Szent János, Jogues Szent Izsák, valamint társaik igehirdetésével és vére hullásával megszentelted. Add, hogy a kereszténység viruló vetése közbenjárásukra mindenütt egyre gyarapodjék. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön-örökké.

Ámen.

Hozzátesszük, legalábbis közös zsolozsmázáskor a felhívást:

Mondjunk áldást az Úrnak!

Istennek legyen hála!

Amikor vasárnap vagy főünnep előtt hosszabb vigíliás ünneplést tartanak, a Téged, Isten, dicsérünk himnusz előtt kerülnek sorra a kantikumok és az evangélium, amint azt a Függelék jelzi.

Ha az Olvasmányos imaórát közvetlenül egy másik imaóra előtt mondják, akkor vehető az utóbbinak a himnusza; az Olvasmányos imaóra végén pedig elmarad a Könyörgés és a Felhívás, az ezt követő imaóra elején pedig a bevezető vers és a Dicsőség az Atyának.

A MKPK jóváhagyásával, 2013

© 1999-2023 J. Vidéky