## 2023. augusztus 23.

## Szerda, évközi idő, 20. hét
4. zsoltáros hét

Olvasmányos imaóra

Istenem, jöjj segítségemre!

Uram, segíts meg engem!

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak és a Szentléleknek.
Miképpen kezdetben, most és mindörökké. Ámen. Alleluja.

HIMNUSZ

I. Amikor az imaórát éjszaka vagy kora hajnalban mondják:

Mindenek Atyja, világ újítója,

nagy Király, Krisztus, félelmetes Bíró,

áldva dicsérünk, esedezve kérünk,

nézz a szívünkre!

Éjszaka zengjük hálaénekünket,

te segíts minket, hogy méltók lehessünk

dicsérni téged egy szívvel örökké,

fénynek adója.

Szítsd fel szívünknek szerelmét irántad,

add, hogy úgy éljünk, hogy halált ne lássunk,

s hogy tetteinkben örök dicsőséged

meg-megújuljon.

Add, hogy szívünket tüzed általjárja,

s mint Jegyesünket mindig ébren várjunk,

és a kezünkben ki nem alvó lánggal

égjen a mécses.

Egyként dicsérjük mennyei Atyánkat,

s téged, Királyunk, kegyes Üdvözítőnk,

Szentlélek Isten, dicséreted zengjen

földön, egekben. Ámen.

II. Amikor az imaórát a nap nem reggeli órájában végzik:

Krisztus, igaz fény, kegyelem és élet,

végtelen jóság, öröme a földnek,

csorduló véred a halálból minket

megszabadított.

Gyújtsd fel szívünkben szereteted lángját,

áraszd ránk, kérünk, a hit égi fényét,

és növeld bennünk a segítő jóság

minden erényét.

Messze tartsd tőlünk a gonosz kísértőt,

győzd le a Sátánt hatalmas erőddel,

és álljon mellénk, kit az égből küldesz:

isteni Lelked.

Dicsőség néked, örök Atyaisten,

és neked, Krisztus, Atya egyszülötte,

s kettejük Lelke, velük egyenlő Úr

minden időn át. Ámen.

ZSOLTÁROZÁS

1. ant. Áldjad, lelkem, az Urat, és ne feledd, hogy veled mennyi jót tett!
103 (102). zsoltár
Az irgalmas Isten dicsérete
Istenünk irgalmából eljött hozzánk felkelő Napunk a magasságból (vö. Lk 1, 78).
I.

Áldjad, lelkem, az Urat, *

egész bensőm az ő szent nevét áldja!

Áldjad, lelkem, az Urat, *

és ne feledd el, hogy veled mennyi jót tett!

Ő megbocsátja minden bűnödet, *

és minden betegségedet meggyógyítja.

Életedet megváltja a sírtól, *

szeretetével és könyörületével meg is koronáz.

Egész életedet elhalmozza javakkal, *

és megújul ifjúságod, mint a sasoké.

Az Úr igazságot szolgáltat, *

és minden elnyomottnak megvédi jogát.

Mózessel megismertette útjait, *

és Izrael fiaival nagy csodáit.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Áldjad, lelkem, az Urat, és ne feledd, hogy veled mennyi jót tett!
2. ant. Ahogyan az atya könyörül fiain, úgy könyörül az Úr azokon, akik félik őt.
II.

Könyörületes az Úr, és jóságos, *

hosszan tűrő és nagy irgalmú.

Nem pöröl velünk szüntelen, *

és haragja nem tart örökké.

Nem bűneink szerint bánik velünk, *

és nem gonoszságunk szerint fizet vissza.

Mert amilyen messze van az ég a földtől, *

olyan nagy a szeretete az őt félők iránt.

És amilyen távol van napkelet napnyugattól, *

olyan messzire veti el vétkeinket.

És ahogyan az atya megkönyörül fiain, *

úgy könyörül az Úr azokon, akik félik őt.

Ő jól tudja, hogy miből formált, *

nem felejti, hogy csak por vagyunk.

Az ember napjai olyanok, mint a fű, *

virul, mint a mező virága;

de egy kis szellő, s már vége van, *

a helyét sem ismerik többé.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Ahogyan az atya könyörül fiain, úgy könyörül az Úr azokon, akik félik őt.
3. ant. Áldjátok az Urat mind, ti, kezének művei!
III.

Az Úr szeretete mindörökké az istenfélőkkel van, *

és igazsága még unokáikkal is.

Azokkal, akik szövetségét híven őrzik, *

és hűségesen teljesítik parancsait.

Az Úr a mennyben állította fel trónját, *

királyi hatalmával uralkodik a mindenségen.

Áldjátok az Urat, ti, angyalok, †

ti, hatalmasok, akik teljesítitek parancsát, *

és hallgattok intő szavára.

Áldjátok az Urat, ti, mennyei erők, *

szolgái, kik akaratát teljesítitek.

Áldjátok az Urat mind, ti, kezének művei, †

mindenütt, ahol uralkodik. *

Áldjad, lelkem, az Urat!

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Áldjátok az Urat mind, ti, kezének művei!

Döntéseid útját add megértenem,

Csodás tetteiden szemlélődöm.

ELSŐ OLVASMÁNY

Izajás próféta könyvéből

9, 8 – 10, 4

Isten haragja Izrael országa ellen

Az Úr kimondta Jákobra a szót, és az utol is érte Izraelt: Efraim egész népe és Szamaria minden lakója megérti. Gőgjükben és szívük kevélységében így beszéltek: „A téglaépületek leomlottak, majd kockakövekből építjük fel újra. A vadfügefákat kivágták, majd cédrusfákat ültetünk helyükbe.” Ám az Úr felvonultatja e nép ellen az ellenségeit, ellenfeleit fölkelésre szítja; kelet felől Arámot, nyugat felől a filiszteusokat, és teli szájjal felfalják Izraelt. De ezzel még nem csillapult le a haragja, keze továbbra is ki van nyújtva.

De a nép nem tért meg ahhoz, aki lesújtott rá, és nem kereste a Seregek Urát. Ezért az Úr levágta Izraelről egy nap a fejet és a farkot, a pálmaágat és a nádszálat. Az előkelők és a tekintélyesek – ezek a fej, a hamis próféták meg a farok. E nép vezetői tévútra tértek, s akiket vezettek, eltévelyedtek. Ezért nem fogja kímélni az Úr az ifjakat, s nem könyörül meg az árvákon és özvegyeken. Mert valamennyi istentelen és gonosz, és minden száj ostobaságot beszél. De ezzel még nem csillapult le a haragja, keze továbbra is ki van nyújtva.

Mert az istentelenség lángra kapott, mint a tűz, megemészti a bogáncsot és a gazt, felgyújtja a sűrű erdőt, úgyhogy magasra csap fel a füstje. A Seregek Urának haragjától lángba borul a föld, és a nép a tűz martaléka lesz. Senki sem kíméli embertársát, mindenki a másik ember húsát eszi. Jobbról szel, de éhen marad, balról harap, mégse lakik jól. Manassze Efraimot falja, Efraim Manasszet, aztán mindketten Júdának esnek. De ezzel még nem csillapult le a haragja, keze továbbra is ki van nyújtva.

Jaj azoknak, akik gonosz törvényeket hoznak, s aláírják az elnyomó rendeletet. Akik nem szolgáltatnak igazságot az elnyomottaknak, s megfosztják jogaitól népem szegényeit. Akik kizsákmányolják az özvegyet, és megrabolják az árvát. Mitévők lesztek majd a látogatás napján, s a vihar idején, amely távolról közeleg? Kihez menekültök majd segítségért, és hol hagyjátok gazdagságtokat? Nem marad más, csak a foglyok közé esni, és a megöltek közé hullani. De ezzel még nem csillapult le a haragja, keze továbbra is ki van nyújtva.

VÁLASZOS ÉNEK

Siralm 2, 1

Ó, mekkora sötétséget borított az Úr haragjában Sion leányára! * Az égből a földre vetette Izrael dicsőségét.

Nem emlékezett lába zsámolyára haragjának napján. * Az égből a földre vetette Izrael dicsőségét.

MÁSODIK OLVASMÁNY

Szent Ágoston püspök beszédeiből

(Sermo Caillau-Saint-Yves 2, 92: PLS 2, 441-442)

Aki mindvégig kitart, az üdvözül

Valahányszor bármiféle szorongatást vagy nyomorúságot szenvedünk, ezek a mi számunkra intelmek és ugyanakkor okulásunkra is vannak. Mert maga a Szentírás sem ígér itt nekünk békességet, biztonságot és nyugalmat, sőt ellenkezőleg: szorongattatásokról, üldöztetésekről és botrányokról is tesz említést az evangélium, de aki mindvégig kitart, az üdvözül. Kérdezhetnénk, hogy valamikor is mi volt a jó ebben a földi életben, kezdve az első embertől, akitől a halált örököltük, aki miatt az ősi bűn átka szállt ránk, amelytől Krisztus Urunk szabadított meg minket?

Tehát nem szabad zúgolódnunk, testvérek, mint néhányan zúgolódtak, ahogyan említi az Apostol, és ezért kígyók pusztították el őket. Ugyan mi is lenne az az egészen különös megpróbáltatás, amelyet most az emberiség elszenved, és atyáink el ne szenvedték volna? Vagy amikor mi szenvedünk, gondolunk-e arra, hogy ők is ugyanúgy szenvedtek? És találsz majd olyan embereket is, akik a saját koruk ellen zúgolódnak, és azt mondogatják, hogy atyáink kora volt a jó. Mi történnék akkor, ha visszajöhetne atyáink korszaka, nemde ők akkor is zúgolódnának? Azért gondolod, hogy jók voltak azok az elmúlt idők, mert azok nem a te korod, és ezért tartod őket jónak.

Ha már megszabadultál az ősi bűn átkától, ha már hiszel Isten Fiában, és ha már eljutottál a Szentírás ismeretére és jártas is vagy benne, akkor csodálkozom, ha úgy gondolod, hogy Ádám boldog időket látott. A te szüleid is Ádám örökségét hordozták. Arról az Ádámról mondom ezt, akiről így beszél a Szentírás: Arcod verítékével eszed kenyeredet és majd műveled azt a földet, amelyből lettél, az pedig tövist és bojtorjánt terem számodra. Ádám ezt érdemelte, ezt nyerte el, Isten igazságos ítélete folytán erre a sorsra jutott. Ezek után hogyan gondolhatod azt, hogy az elmúlt idők jobbak lettek volna, mint a tied? Az első Ádámtól egészen a mai emberig munka, veríték, tövis és bojtorján az ember osztályrésze. Hát elfelejtetted a vízözön tragédiáját? Elfelejtetted talán az éhség és a háborúk gyötrelmes időszakait? Ezeket azért is írták le, hogy mi se zúgolódjunk Isten ellen a jelen élet viszontagságai között.

Tehát bizony rettenetes idők voltak azok. Nemde mindnyájan megrendülünk, ha ezeket halljuk vagy olvassuk? Tehát minden okunk megvan arra, hogy inkább örvendezve adjunk hálát, és ne zúgolódjunk a mi életünk idején történt események miatt.

VÁLASZOS ÉNEK

Zsolt 76, 6-7. 3; vö. 11. 10

Emlékezem a régi napokról, gondolkodom a rég letűnt esztendőkről. Egész éjjel elmélkedik szívem, * És így szólok: Könyörülj rajtam, Istenem!

Keresem az Urat a szorongatás napján, egész éjjel felé tárom kezemet. * És így szólok: Könyörülj rajtam, Istenem!

KÖNYÖRGÉS

Könyörögjünk!

Istenünk, te mennyei kincseket készítettél azoknak, akik szeretnek téged. Adj szívünkbe irántad buzgó szeretetet, hogy mindenben és mindennél jobban szeressünk, és elnyerjük ígéreteidet, amelyek minden vágyunkat felülmúlják. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön-örökké.

Ámen.

Hozzátesszük, legalábbis közös zsolozsmázáskor a felhívást:

Mondjunk áldást az Úrnak!

Istennek legyen hála!

Amikor vasárnap vagy főünnep előtt hosszabb vigíliás ünneplést tartanak, a Téged, Isten, dicsérünk himnusz előtt kerülnek sorra a kantikumok és az evangélium, amint azt a Függelék jelzi.

Ha az Olvasmányos imaórát közvetlenül egy másik imaóra előtt mondják, akkor vehető az utóbbinak a himnusza; az Olvasmányos imaóra végén pedig elmarad a Könyörgés és a Felhívás, az ezt követő imaóra elején pedig a bevezető vers és a Dicsőség az Atyának.

A MKPK jóváhagyásával, 2013

© 1999-2023 J. Vidéky