## 17. november 2023

## Sv. Alžbety Uhorskej, rehoľníčky
spomienka

Narodila sa roku 1207 ako dcéra uhorského kráľa Ondreja. Ešte mladučkú ju vydali za durínskeho grófa Ľudovíta IV. a porodila mu troch synov. Veľa rozjímala o nebeských veciach a po smrti manžela sa rozhodla žiť v chudobe. Dala postaviť nemocnicu, v ktorej sama slúžila chorým. Zomrela v Marburgu roku 1231.

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu i Synu i Duchu Svätému.
Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky i na veky vekov. Amen. Aleluja.

Tento úvod sa vynecháva, ak sa čítanie začína invitatóriom.

HYMNUS

Svätica, hodna pochvaly,

zdobia ťa toľké zásluhy!

Tu svietila si príkladom,

tam skvieš sa krajšie od dúhy.

Svetlo si v srdci nosila,

modlitbu s prácou spájala,

myseľ ti s Kristom bedlila

a pôstom si sa kajala.

Keď slávou svet ťa pokúšal,

mysľou si vozvýš letela,

bo dušu túžba povznáša,

jak svätosť nesie anjela.

Čnosťami dom si zdobila,

vítala dennú úlohu,

Boh presadil ťa zo zeme

a teraz zdobíš oblohu.

Ó, Trojjediný, sláva ti!

Po žití tebe oddanom,

na prosby svojej svätice

zaraď nás k rajským občanom! Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Bože môj, pred mojou úpenlivou prosbou sa neskrývaj, keď ma hriešnik utláča.

Žalm 55, 2-15. 17-24
Neverný priateľ
Na Ježiša doľahla hrôza a úzkosť. (Mk 14, 33)
I

Čuj, Bože, moju modlitbu †

a pred mojou úpenlivou prosbou sa neskrývaj: *

pohliadni na mňa a vyslyš ma.

Keď premýšľam o sebe, som rozrušený, *

zmätený krikom nepriateľa a útlakom hriešnika.

Lebo ma zavaľujú bezprávím *

a zúrivo do mňa dorážajú.

Srdce sa vo mne chveje *

a padá na mňa hrôza predsmrtná.

Úzkosť a triaška idú na mňa *

a zmocňuje sa ma des.

A tak si hovorím: „Ktože mi dá holubičie krídla, *

aby som mohol odletieť a odpočinúť si?

Aby som mohol utiecť do diaľav *

a pobudnúť v samote?

Vyčkávam, kto by ma zachránil *

pred búrkou a víchricou.“

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Bože môj, pred mojou úpenlivou prosbou sa neskrývaj, keď ma hriešnik utláča.

Ant. 2 Pán nás vyslobodil z ruky zákerného nepriateľa.

II

Pane, zmäť ich jazyky a rozdeľ; *

bo v meste vidím násilie a hádky.

Na jeho hradbách dňom i nocou krúžia dokola; †

v jeho strede sú neprávosť, strasti a úklady *

a v jeho uliciach ustavične panuje podvod a klam.

Lebo keby mi zlorečil môj nepriateľ, *

to by som ešte vedel zniesť;

a keby sa nado mňa vyvyšoval ten, čo ma nenávidí, *

azda by som sa pred ním skryl.

Ale ty, človeče, ty si predsa mne roveň, *

môj dobrý známy, ba dôverný priateľ.

S tebou ma spájal veľmi nežný zväzok; *

v sprievode sme kráčali Božím domom.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Pán nás vyslobodil z ruky zákerného nepriateľa.

Ant. 3 Zlož svoju starosť na Pána a on ťa zachová.

III

Ja však budem volať k Bohu *

a Pán ma zachráni.

Večer i ráno, i napoludnie budem rozjímať a vzdychať *

a vypočuje môj hlas.

Vykúpi ma v pokoji z moci tých, čo na mňa útočia, *

lebo ich je mnoho proti mne.

Mňa Boh vypočuje, ale ich zrazí, *

on, ktorý je spred vekov.

Lebo oni sa nezmenia *

a Boha sa neboja.

Každý z nich vystiera ruku proti svojim druhom *

a porušuje zmluvu.

Jeho slová sú hladšie ako maslo, *

ale v srdci strojí vojnu.

Jeho reči sú jemnejšie než olej, *

ale sú to vytasené meče.

Zlož svoju starosť na Pána †

a on ťa zachová; *

a nikdy nedopustí, aby bol spravodlivý zmietaný.

Ty ich však, Bože, zhodíš *

do priepasti skazy.

Krvilačníci a podvodníci nedožijú sa ani polovice svojich dní; *

ale ja dúfam v teba, Pane.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Zlož svoju starosť na Pána a on ťa zachová.

Syn môj, pozoruj moju múdrosť.

Nakloň svoj sluch k mojej náuke.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Daniela

10, 1-21

Videnie človeka a zjavenie anjela

V treťom roku perzského kráľa Kýra bolo Danielovi, prímenom Baltazárovi, zjavené slovo. Pravdivé slovo a veľké trápenie. I porozumel slovu a porozumenie dostal vo videní. V tých dňoch som ja, Daniel, žialil tri týždne; nejedol som chutný chlieb, mäso a víno nevošli do mojich úst, ani olejom som sa nenatrel, kým neprešli tri týždne.

Ale v dvadsiaty štvrtý deň prvého mesiaca som bol pri veľkej rieke Tigris. I zdvihol som oči a videl som akéhosi muža. Bol oblečený do ľanového odevu a bedrá mal prepásané rýdzim zlatom. Jeho telo bolo ako chryzolit, jeho tvár ako jasný blesk, jeho oči ako ohnivá fakľa, jeho ramená a čo je dolu až po nohy ako jasná vyleštená meď a zvuk jeho slov ako hluk zástupov. No iba ja, Daniel, som videl videnie. Muži, čo boli so mnou, nijaké videnie nevideli, len na nich doľahla veľmi veľká hrôza a utiekli sa schovať. Zostal som teda sám a videl som toto veľké videnie. Ale ani vo mne nezostalo sily a zmenil sa aj môj výzor až na nepoznanie; a nemal som nijakú silu. Tu som počul zvuk jeho slov. A keď som počul zvuk jeho slov, padol som vystrašený na tvár a tvár sa mi dotýkala zeme.

Tu sa ma dotkla ruka a zdvihla ma na kolená a na dlane mojich rúk. I povedal mi: „Daniel, obľúbený muž, pochop slová, ktoré ti ja hovorím, a stoj na svojom mieste. Teraz som totiž poslaný k tebe.“ Ako mi povedal tieto slová, s chvením som sa postavil. A riekol mi: „Neboj sa, Daniel, lebo od prvého dňa, keď si sa rozhodol chápať a ponižovať sa pred svojím Bohom, sú vyslyšané tvoje slová. A ja som prišiel kvôli tvojim slovám. Ale knieža perzského kráľovstva mi odporovalo dvadsaťjeden dní a kým mi Michal, jedno z popredných kniežat, neprišiel na pomoc, zostal som tam pri perzskom kráľovi. No prišiel som, aby som ti dal vedieť, čo príde na tvoj ľud v posledných dňoch, lebo ešte je videnie o tých dňoch.“ Keď mi hovoril takéto slová, sklonil som tvár k zemi a mlčal som. A tu sa ktosi podobný synom človeka dotkol mojich perí. I otvoril som ústa a povedal som tomu, čo stál oproti mne: „Môj pane, pri videní prišli na mňa úzkosti a nezostala vo mne nijaká sila. Ako by mohol služobník môjho pána hovoriť s týmto mojím pánom? Nezostala vo mne nijaká sila, ani môj dych nezostal vo mne.“ Vtedy sa ma znova dotkol ten, čo vyzeral ako človek, a posilňoval ma. Povedal: „Neboj sa, obľúbený muž! Pokoj s tebou. Buď statočný a udatný.“ A kým so mnou hovoril, zosilnel som a povedal som: „Hovor, môj pane, lebo si ma posilnil.“

I povedal: „Vieš, prečo som prišiel k tebe? Teraz sa vrátim bojovať s perzským kniežaťom. Keď budem ja odchádzať, príde grécke knieža. Ale oznámim ti, čo je zaznačené v písme pravdy. A nemám proti nim nijakého pomocníka okrem vášho kniežaťa Michala.“

RESPONZÓRIUM

Dan 10, 12. 19a. 21a

Od prvého dňa, keď si sa rozhodol chápať a ponižovať sa pred svojím Bohom, * Sú vyslyšané tvoje slová.

Neboj sa, Daniel, oznámim ti, čo je zaznačené v písme pravdy. * Sú vyslyšané tvoje slová.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z listu duchovného vodcu svätej Alžbety Konráda z Marburgu

(Ad pontificem anno 1232: A. Wyss, Hessisches Urkundenbuch I, Leipzig 1879, 31-35)

Alžbeta v chudobných poznala a milovala Krista

Alžbeta hneď vynikala v čnostiach. Lebo ako bola v celom svojom živote tešiteľkou chudobných, tak vtedy začala byť naplno živiteľkou hladných. Pri ktoromsi svojom zámku dala postaviť útulok a pozbierala doň veľa chorých a slabých. Všetkým, čo si tam prišli pýtať almužnu, štedro rozdávala dobrodenie lásky. A nielen tam, ale na celom území, ktoré patrilo pod právomoc jej manžela. Až tak vyčerpala všetky svoje príjmy zo štyroch kniežatstiev svojho manžela, že dala predať všetky odevy a všetko cenné šatstvo v prospech chudobných.

Spravidla dva razy za deň, ráno a večer, osobne navštívila všetkých chorých a sama ošetrovala tých, čo boli medzi nimi zvlášť odpudzujúci. Jedných nakŕmila, druhým popravila lôžko, iných vzala na ramená a preukázala im mnohé iné služby ľudskosti. A tým všetkým nevzbudila nevôľu ani u svojho manžela, blahej pamäti. A keď manžel zomrel, v túžbe po najvyššej dokonalosti s mnohými slzami ma prosila, aby som jej dovolil žobrať po domoch.

Raz na Veľký piatok, keď boli obnažené oltáre, položila v ktorejsi kaplnke svojho mesta, kde usadila františkánov, ruky na oltár a v prítomnosti niekoľkých zriekla sa vlastnej vôle, všetkej slávy sveta a všetkého, čo Spasiteľ v evanjeliu odporúčal zanechať. Keď to urobila a videla, že by ju ruch sveta a svetská sláva kraja, kde bola za života svojho manžela obklopená poctami, mohla zvábiť, proti mojej vôli prišla za mnou do Marburgu. Tam v meste zriadila akýsi útulok, zhromažďovala chorých a nevládnych a tých najúbohejších a najopovrhovanejších usádzala k svojmu stolu.

A hoci bola taká činná, hovorím pred Bohom, že zriedka som videl ženu takú vnútornú. Niektoré rehoľníčky i rehoľníci častejšie videli, ako jej obdivuhodne žiari tvár a z očí akoby jej boli vychádzali slnečným podobné lúče, keď prichádzala z ústrania modlitby.

Pred smrťou som ju vyspovedal a keď som sa pýtal, čo treba urobiť s jej majetkom a nábytkom, odpovedala, že všetko, čo už dávno iba zdanlivo vlastní, patrí chudobným. Prosila ma, aby som im rozdal všetko okrem chatrných šiat, ktoré mala oblečené a v ktorých chcela byť pochovaná. Potom prijala Pánovo telo a až do večera hovorila o tom najlepšom, čo počula v kázni. Nakoniec v hlbokej nábožnosti odporúčala Bohu všetkých, čo boli pri nej, a ako keby sladko zaspala, vydýchla.

RESPONZÓRIUM

Porov. Jdt 15, 11; Sk 10, 4

Konala si mužne a tvoje srdce bolo statočné, lebo si milovala čistotu. * A preto si požehnaná naveky.

Tvoje modlitby a tvoje almužny vystúpili pred Božiu tvár a on si na ne spomenul. * A preto si požehnaná naveky.

MODLITBA

Modlime sa.

Bože, svätej Alžbete si udelil milosť, že v chudobných videla a uctievala samého Krista; na jej orodovanie dopraj aj nám, aby sme s neúnavnou láskou pomáhali chudobným a trpiacim. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Potom, aspoň pri spoločnom recitovaní, sa dodá:

Dobrorečme Pánovi.

Bohu vďaka.

V predĺženom slávení vigílie v nedeľu a na slávnosti pred hymnom Te Deum sa recitujú chválospevy a číta sa evanjelium, ako je to naznačené v Dodatku (online zatiaľ nie je spracovaný).

Ak sa ofícium posvätného čítania koná bezprostredne pred inou hodinou, vtedy sa na začiatku čítania môže brať hymnus z tej liturgickej hodiny; na konci čítania sa vynechá záverečná modlitba aj zvolanie a na začiatku nasledujúcej hodiny sa vynechá úvodný verš so Sláva Otcu.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2023 J. Vidéky