## 19. december 2023

## Utorok, Adventné obdobie, 3. týždeň
3. týždeň žaltára

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

Príď, Kriste, spása národov,

naroď sa z Panny Márie;

nech žasne svet a umĺkne:

taký zrod Boha hoden je.

Duch Svätý Pannu zatônil;

– neznala muža Mária –,

Slovo sa stáva človekom,

na kvet sa púčok rozvíja.

Pod srdcom Panny zreje Plod;

jej čistota je žiarivá,

jej čnosti – krásna kytica,

jak v chráme Boh v nej prebýva.

On, Mocný, dvojej podstaty,

nech sa už vydá na cestu,

nech vyjde z krásnej komnaty

zachrániť svoju nevestu.

Vo všetkom s Otcom rovnaký,

telom sa ľudským priodial,

by liečil naše slabosti

a večnú spásu daroval.

Žiaria už tvoje jasličky,

noc novým svetlom oplýva,

čo nevyhasí žiadna tma,

čo vlastní viera ohnivá.

Sláva ti, Kriste, Kráľ dobrý,

tebe i Bohu Otcovi,

na večné veky sláva buď

aj Duchu Tešiteľovi. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Boh vstáva a spred jeho tváre utekajú tí, čo ho nenávidia.

Žalm 68
Pán vchádza ako víťaz
Do výšav vystúpil, so sebou vzal zajatcov, ľuďom dal dary. (Ef 4, 8)
I

Boh vstáva a jeho nepriatelia sa tratia, *

spred jeho tváre utekajú tí, čo ho nenávidia.

Ako sa rozplýva dym, tak ich rozháňa; †

ako sa vosk roztápa ohňom, *

tak spred Božej tváre miznú hriešnici.

Ale spravodliví sa môžu tešiť a jasať pred Božou tvárou *

a v radosti sa veseliť.

Spievajte Bohu a jeho meno žalmom velebte. †

Pripravte cestu tomu, čo sa vznáša nad oblakmi: *

jeho meno je Pán.

Plesajte pred ním; †

on je otec sirôt a záchranca vdov, *

on je Boh vo svojom svätom príbytku.

On je Boh, čo opusteným dáva prebývať v domoch, †

väzňov privádza k šťastiu, *

no odbojníci zostanú v zemi pustej.

Bože, keď si kráčal na čele svojho ľudu *

a prechádzal púšťou, zem sa zatriasla.

Pred tvárou Boha zo Sinaja sa rozpršala aj obloha, *

pred tvárou Boha Izraela.

Zoslal si, Bože, zúrodňujúci dážď *

a vzpružil si svoju ochabnutú krajinu.

Prebývajú v nej tvoje tvory, *

pre chudobného si ju pripravil vo svojej dobrote, Bože.

Ant. Boh vstáva a spred jeho tváre utekajú tí, čo ho nenávidia.

Ant. 2 Náš Boh je Boh spásy, on je Pán, čo zo smrti dáva uniknúť.

II

Pán vyslovuje slovo; *

nesmierny zástup panien ohlasuje dobrú zvesť:

„Utekajú králi, utekajú s vojskami *

a korisť delí krásavica domu.

Kým ste vy spali uprostred košiara, *

striebrom sa zaskveli krídla holubice a jej pierka žltým zlatom.

Keď tam Všemohúci rozháňal kráľov, *

snehom sa zabelel Selmon.“

Vrch bášanský je vrch Boží, *

pohorie Bášanu má veľa štítov.

Prečo vy, strmé štíty, závidíte vrchu, †

na ktorom sa Bohu zapáčilo prebývať? *

Veď Boh tam bude bývať naveky.

Božích vozov sú desaťtisíce tisícov: *

Pán tiahne zo Sinaja do svätyne.

Do výšav si vystúpil, so sebou si vzal zajatcov, †

ľudí si prijal do daru, *

aby u Pána Boha mohli bývať aj buriči.

Nech je velebený Pán deň čo deň; *

nesie nás Boh, naša spása.

Náš Boh je Boh spásy, *

on je Pán, čo zo smrti dáva uniknúť.

Veď Boh rozbíja hlavy svojim nepriateľom *

aj vlasaté temeno tým, čo zotrvávajú v hriechoch.

I povedal Pán: „Z vrchov Bášanu ich privediem, *

vyvediem ich z morských hlbín,

aby sa tvoja noha zmáčala v krvi *

a jazyky tvojich psov aby dostali podiel z nepriateľov.“

Ant. Náš Boh je Boh spásy, on je Pán, čo zo smrti dáva uniknúť.

Ant. 3 Spievajte Bohu, zemské kráľovstvá, na harfách hrajte Pánovi.

III

Prizerajú sa, Bože, ako vstupuješ, *

ako ty, môj Boh a kráľ, vstupuješ do svätyne.

Na čele idú speváci, †

na konci zasa harfisti *

a uprostred dievčatá bijúce na bubny.

„Na zhromaždeniach Boha velebte, *

velebte Pána, potomci Izraela.“

Vpredu ich vedie mladučký Benjamín, †

kniežatá Júdove v šíku bojovom, *

kniežatá Zabulonove, kniežatá Neftaliho.

Prejav, Bože, svoju moc, *

upevni, Bože, čo si v nás vykonal.

Nech pre tvoj chrám v Jeruzaleme *

králi prinášajú dary.

Zažeň obludu, čo sa skrýva v tŕstí, †

čriedu býkov s teľcami národov; *

nech sa ti s prútmi striebra pokoria.

Rozplaš národy, čo bažia za vojnou. †

Z Egypta prídu veľmoži, *

Etiópia vystrie svoje ruky k Bohu.

Spievajte Bohu, zemské kráľovstvá, na harfách hrajte Pánovi, †

hrajteže Bohu, čo sa nesie na odvekých nebesiach k východu; *

hľa, dvíha svoj hlas, svoj mocný hlas.

Uznajte Božiu moc. †

Nad Izraelom jeho veleba *

a jeho moc až nad oblaky.

Vznešený si, Bože, vo svojej svätyni. †

Boh Izraela sám dáva silu i statočnosť svojmu ľudu. *

Zvelebený buď, Bože.

Ant. Spievajte Bohu, zemské kráľovstvá, na harfách hrajte Pánovi.

Ukáž nám, Pane, svoje milosrdenstvo.

A daj nám svoju spásu.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Izaiáša

47, 1. 3b-15

Žalospev nad Babylonom

Zostúp a posaď sa do prachu,

panenská dcéra Babylonu;

sadni si na zem namiesto trónu,

dcéra Chaldejcov,

lebo už ťa nebudú volať

jemnou a nežnou.

Budem sa pomstiť,

nezľutujem sa nad nikým,

hovorí náš vykupiteľ, ktorého meno je Pán zástupov,

Svätý Izraela.

Seď ticho, zalez do tmy,

dcéra Chaldejcov,

lebo už sa nebudeš volať

vládkyňou kráľovstiev.

Nahneval som sa na svoj ľud,

potupil som svoje dedičstvo

a vydal som ich do tvojej moci.

No ty si s nimi nemala zľutovanie,

aj starca si zaťažila svojím ťažkým jarmom

a hovorila si: „Naveky budem paňou.“

Nepripustila si si to k srdcu

a nemyslela si na svoj koniec.

A teraz počuj, rozkošnica,

čo si bývaš v bezpečí

a vravíš si v srdci: „Ja a okrem mňa niet nikoho;

nebudem sedieť ako vdova a bezdetnosť nepoznám.“

Príde na teba oboje,

náhle, v jeden deň:

i bezdetnosť, i vdovstvo;

znenazdania ťa zasiahnu

napriek množstvu tvojich čarov

a napriek sile tvojich zaklínaní.

Cítila si sa v svojej zlobe bezpečná

a hovorila si: „Nik ma nevidí.“

Tvoja múdrosť a tvoja vedomosť

ťa podviedli.

V srdci si si vravela:

„Ja a okrem mňa niet nikoho.“

Príde na teba nešťastie

a nebudeš ho vedieť odvrátiť;

prikvačí ťa pohroma,

ktorú nebudeš môcť zažehnať;

náhle na teba príde bieda,

ani sa nenazdáš.

No postav sa so svojimi čarami

a so silou svojich zaklínaní,

ktorými si sa zaoberala od svojej mladosti:

možno ti pomôžu, hádam naženieš strach.

Unavila ťa kopa tvojich plánov;

nech prídu a nech ťa zachránia tí,

čo skúmajú nebesia a pozorujú hviezdy,

a nech ti na začiatku každého mesiaca oznámia,

čo má prísť na teba.

Hľa, sú ako slama,

spáli ich oheň.

Nevyslobodia sa

z moci plameňa.

A nebude to žeravé uhlie, ktoré hreje,

ani ohnisko, ku ktorému sa dá sadnúť.

Tak pochodíš so svojimi čarodejníkmi,

ktorých si si zháňala

od svojej mladosti;

každý sa odtacká svojou cestou,

nebude toho, kto by ťa zachránil.

RESPONZÓRIUM

Iz 49, 13; 47, 4

Plesaj, nebo, a jasaj, zem, plesaním znejte, vrchy, * Lebo Pán sa zľutúva nad svojimi biednymi.

Meno nášho vykupiteľa je Pán zástupov, Svätý Izraela. * Lebo.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z traktátu svätého biskupa Ireneja Proti bludom

(Lib. 3, 20, 2-3: SCh 34, 342-344)

Poriadok vykupujúceho Vtelenia

Boh je slávou človeka, človek predmetom Božieho pôsobenia, všetkej jeho múdrosti a moci. Ako sa lekár osvedčuje na chorých, tak sa Boh prejavuje na ľuďoch. Preto aj Pavol píše: „Boh totiž všetkých uzavrel do nevery, aby sa nad všetkými zmiloval.“ Hovorí tu o človeku, ktorý neposlúchol Boha a stratil nesmrteľnosť, no potom dosiahol milosrdenstvo a skrze Božieho Syna dostal milosť Božieho synovstva.

A keď sa človek bez nadutosti a vystatovania bude pridŕžať pravej slávy, aká mu patrí vzhľadom na stvorenie a Stvoriteľa, ktorý je všemohúci Boh a všetko povoláva k existencii, a keď ho bude milovať, poslúchať a vzdávať mu vďaky, bude povýšený a dostane od neho ešte väčšiu slávu, lebo bude podobný tomu, ktorý zaňho zomrel.

Aj on sa narodil „v tele podobnom hriešnemu“, aby odsúdil hriech a potom ho ako odsúdenca vytrhol z tela. Tým vyzýva človeka, aby ho nasledoval; zaväzuje ho „napodobňovať“ Boha a vovádza ho do Otcovho poriadku, ktorý mu umožňuje vidieť Boha, ba dáva mu poznať ho ako Otca. Božie Slovo bývalo v človeku a stalo sa Synom človeka, aby človeka naučilo prijímať Boha a z Otcovho láskavého rozhodnutia naučilo Boha bývať v človeku.

Preto nám „sám Pán dal znamenie“ spásy, „Emanuela, ktorý sa narodil z Panny“. On bol „ten Pán, ktorý spasil ľudí“, lebo sami sa nemohli zachrániť. Preto aj Pavol hovorí o ľudskej slabosti: „Viem, že v mojom tele nesídli dobro.“ Tým naznačuje, že dobrodenie našej spásy nepochádza od nás, ale od Boha. A ďalej hovorí: „Ja som nešťastný človek; kto ma vyslobodí z tohto tela smrti?“ A hneď uvádza vysloboditeľa: milosť Ježiša Krista, nášho Pána.

To isté hovorí aj Izaiáš: „Posilňujte ruky zoslabnuté, upevňujte chvejúce sa kolená. Povedzte malomyseľným: Vzchopte sa, nebojte sa! Hľa, náš Boh! Príde odveta, odplata Boha. On sám príde a spasí nás.“ To znamená, že sa nemôžeme spasiť sami, ale len s Božou pomocou.

RESPONZÓRIUM

Jer 31, 10; 4, 5

Čujte, národy, Pánovo slovo a zvestujte ho do končín zeme. * Povedzte na ostrovoch v diaľavách: Už príde náš Spasiteľ.

Zvestujte a hlásajte, hovorte a volajte. * Povedzte.

MODLITBA

Modlime sa.

Bože, ty si narodením svojho Syna z presvätej Panny zjavil svetu jas svojej slávy; daj, prosíme, aby sme toto nevýslovné tajomstvo vtelenia uctievali s neporušenou vierou a oslavovali s úprimnou oddanosťou. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2023 J. Vidéky