## 17. november 2023

## Sv. Alžbety Uhorskej, rehoľníčky
spomienka

Narodila sa roku 1207 ako dcéra uhorského kráľa Ondreja. Ešte mladučkú ju vydali za durínskeho grófa Ľudovíta IV. a porodila mu troch synov. Veľa rozjímala o nebeských veciach a po smrti manžela sa rozhodla žiť v chudobe. Dala postaviť nemocnicu, v ktorej sama slúžila chorým. Zomrela v Marburgu roku 1231.

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

I. Ak je posvätné čítanie v noci alebo včasráno:

Bdelý kohút spevom poltí

nočnú, hustú temnotu

a odháňa sivé mračno,

ktoré cez noc vládlo tu,

keď vzývame s vrúcnym srdcom,

Bože, tvoju dobrotu.

Keď zem celá tíško spala,

pohrúžená do šera,

a smrť nad ňou panovala

ako trúchla príšera,

prišiels’ k ľuďom, mocný strážca,

sťa jas, čo tmu potiera.

Tys’ nás, Kriste, vyburcoval

z hriešnosti a nevery

a dal si nám za sprievodcu

svetlo, keď sa zošerí,

vyslobodil si tých, čo v tmách

akoby už pomreli.

Sláva Otcu, sláva Tebe,

sláva Duchu Svätému,

ktorý život, pokoj, svetlo

dáva ľudstvu hriešnemu,

aby, chváliac Trojjedného,

došlo k blahu večnému. Amen.

II. Ak je posvätné čítanie cez deň:

Stoj pri nás, Tvorca láskavý,

ty sláva svetla Otcovho;

keď tvoja milosť chýba nám,

v srdci je úzkosť, striasa ho.

Keď nás Duch Svätý napĺňa

a v srdci Boha nosíme,

zlý duch nás na zlo nezvábi

a odpor k hriechu zosilnie.

Tak v každodennom živote

uprostred sveta budeme

žiť podľa tvojich zákonov

a pokušeniu vyhneme.

Sláva buď, Kriste, Kráľ dobrý,

tebe i Bohu Otcovi,

na večné veky sláva buď

aj Duchu Tešiteľovi. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Bože môj, pred mojou úpenlivou prosbou sa neskrývaj, keď ma hriešnik utláča.

Žalm 55, 2-15. 17-24
Neverný priateľ
Na Ježiša doľahla hrôza a úzkosť. (Mk 14, 33)
I

Čuj, Bože, moju modlitbu †

a pred mojou úpenlivou prosbou sa neskrývaj: *

pohliadni na mňa a vyslyš ma.

Keď premýšľam o sebe, som rozrušený, *

zmätený krikom nepriateľa a útlakom hriešnika.

Lebo ma zavaľujú bezprávím *

a zúrivo do mňa dorážajú.

Srdce sa vo mne chveje *

a padá na mňa hrôza predsmrtná.

Úzkosť a triaška idú na mňa *

a zmocňuje sa ma des.

A tak si hovorím: „Ktože mi dá holubičie krídla, *

aby som mohol odletieť a odpočinúť si?

Aby som mohol utiecť do diaľav *

a pobudnúť v samote?

Vyčkávam, kto by ma zachránil *

pred búrkou a víchricou.“

Ant. Bože môj, pred mojou úpenlivou prosbou sa neskrývaj, keď ma hriešnik utláča.

Ant. 2 Pán nás vyslobodil z ruky zákerného nepriateľa.

II

Pane, zmäť ich jazyky a rozdeľ; *

bo v meste vidím násilie a hádky.

Na jeho hradbách dňom i nocou krúžia dokola; †

v jeho strede sú neprávosť, strasti a úklady *

a v jeho uliciach ustavične panuje podvod a klam.

Lebo keby mi zlorečil môj nepriateľ, *

to by som ešte vedel zniesť;

a keby sa nado mňa vyvyšoval ten, čo ma nenávidí, *

azda by som sa pred ním skryl.

Ale ty, človeče, ty si predsa mne roveň, *

môj dobrý známy, ba dôverný priateľ.

S tebou ma spájal veľmi nežný zväzok; *

v sprievode sme kráčali Božím domom.

Ant. Pán nás vyslobodil z ruky zákerného nepriateľa.

Ant. 3 Zlož svoju starosť na Pána a on ťa zachová.

III

Ja však budem volať k Bohu *

a Pán ma zachráni.

Večer i ráno, i napoludnie budem rozjímať a vzdychať *

a vypočuje môj hlas.

Vykúpi ma v pokoji z moci tých, čo na mňa útočia, *

lebo ich je mnoho proti mne.

Mňa Boh vypočuje, ale ich zrazí, *

on, ktorý je spred vekov.

Lebo oni sa nezmenia *

a Boha sa neboja.

Každý z nich vystiera ruku proti svojim druhom *

a porušuje zmluvu.

Jeho slová sú hladšie ako maslo, *

ale v srdci strojí vojnu.

Jeho reči sú jemnejšie než olej, *

ale sú to vytasené meče.

Zlož svoju starosť na Pána †

a on ťa zachová; *

a nikdy nedopustí, aby bol spravodlivý zmietaný.

Ty ich však, Bože, zhodíš *

do priepasti skazy.

Krvilačníci a podvodníci nedožijú sa ani polovice svojich dní; *

ale ja dúfam v teba, Pane.

Ant. Zlož svoju starosť na Pána a on ťa zachová.

Syn môj, pozoruj moju múdrosť.

Nakloň svoj sluch k mojej náuke.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Daniela

10, 1-21

Videnie človeka a zjavenie anjela

V treťom roku perzského kráľa Kýra bolo Danielovi, prímenom Baltazárovi, zjavené slovo. Pravdivé slovo a veľké trápenie. I porozumel slovu a porozumenie dostal vo videní. V tých dňoch som ja, Daniel, žialil tri týždne; nejedol som chutný chlieb, mäso a víno nevošli do mojich úst, ani olejom som sa nenatrel, kým neprešli tri týždne.

Ale v dvadsiaty štvrtý deň prvého mesiaca som bol pri veľkej rieke Tigris. I zdvihol som oči a videl som akéhosi muža. Bol oblečený do ľanového odevu a bedrá mal prepásané rýdzim zlatom. Jeho telo bolo ako chryzolit, jeho tvár ako jasný blesk, jeho oči ako ohnivá fakľa, jeho ramená a čo je dolu až po nohy ako jasná vyleštená meď a zvuk jeho slov ako hluk zástupov. No iba ja, Daniel, som videl videnie. Muži, čo boli so mnou, nijaké videnie nevideli, len na nich doľahla veľmi veľká hrôza a utiekli sa schovať. Zostal som teda sám a videl som toto veľké videnie. Ale ani vo mne nezostalo sily a zmenil sa aj môj výzor až na nepoznanie; a nemal som nijakú silu. Tu som počul zvuk jeho slov. A keď som počul zvuk jeho slov, padol som vystrašený na tvár a tvár sa mi dotýkala zeme.

Tu sa ma dotkla ruka a zdvihla ma na kolená a na dlane mojich rúk. I povedal mi: „Daniel, obľúbený muž, pochop slová, ktoré ti ja hovorím, a stoj na svojom mieste. Teraz som totiž poslaný k tebe.“ Ako mi povedal tieto slová, s chvením som sa postavil. A riekol mi: „Neboj sa, Daniel, lebo od prvého dňa, keď si sa rozhodol chápať a ponižovať sa pred svojím Bohom, sú vyslyšané tvoje slová. A ja som prišiel kvôli tvojim slovám. Ale knieža perzského kráľovstva mi odporovalo dvadsaťjeden dní a kým mi Michal, jedno z popredných kniežat, neprišiel na pomoc, zostal som tam pri perzskom kráľovi. No prišiel som, aby som ti dal vedieť, čo príde na tvoj ľud v posledných dňoch, lebo ešte je videnie o tých dňoch.“ Keď mi hovoril takéto slová, sklonil som tvár k zemi a mlčal som. A tu sa ktosi podobný synom človeka dotkol mojich perí. I otvoril som ústa a povedal som tomu, čo stál oproti mne: „Môj pane, pri videní prišli na mňa úzkosti a nezostala vo mne nijaká sila. Ako by mohol služobník môjho pána hovoriť s týmto mojím pánom? Nezostala vo mne nijaká sila, ani môj dych nezostal vo mne.“ Vtedy sa ma znova dotkol ten, čo vyzeral ako človek, a posilňoval ma. Povedal: „Neboj sa, obľúbený muž! Pokoj s tebou. Buď statočný a udatný.“ A kým so mnou hovoril, zosilnel som a povedal som: „Hovor, môj pane, lebo si ma posilnil.“

I povedal: „Vieš, prečo som prišiel k tebe? Teraz sa vrátim bojovať s perzským kniežaťom. Keď budem ja odchádzať, príde grécke knieža. Ale oznámim ti, čo je zaznačené v písme pravdy. A nemám proti nim nijakého pomocníka okrem vášho kniežaťa Michala.“

RESPONZÓRIUM

Dan 10, 12. 19a. 21a

Od prvého dňa, keď si sa rozhodol chápať a ponižovať sa pred svojím Bohom, * Sú vyslyšané tvoje slová.

Neboj sa, Daniel, oznámim ti, čo je zaznačené v písme pravdy. * Sú vyslyšané.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z listu duchovného vodcu svätej Alžbety Konráda z Marburgu

(Ad pontificem anno 1232: A. Wyss, Hessisches Urkundenbuch I, Leipzig 1879, 31-35)

Alžbeta v chudobných poznala a milovala Krista

Alžbeta hneď vynikala v čnostiach. Lebo ako bola v celom svojom živote tešiteľkou chudobných, tak vtedy začala byť naplno živiteľkou hladných. Pri ktoromsi svojom zámku dala postaviť útulok a pozbierala doň veľa chorých a slabých. Všetkým, čo si tam prišli pýtať almužnu, štedro rozdávala dobrodenie lásky. A nielen tam, ale na celom území, ktoré patrilo pod právomoc jej manžela. Až tak vyčerpala všetky svoje príjmy zo štyroch kniežatstiev svojho manžela, že dala predať všetky odevy a všetko cenné šatstvo v prospech chudobných.

Spravidla dva razy za deň, ráno a večer, osobne navštívila všetkých chorých a sama ošetrovala tých, čo boli medzi nimi zvlášť odpudzujúci. Jedných nakŕmila, druhým popravila lôžko, iných vzala na ramená a preukázala im mnohé iné služby ľudskosti. A tým všetkým nevzbudila nevôľu ani u svojho manžela, blahej pamäti. A keď manžel zomrel, v túžbe po najvyššej dokonalosti s mnohými slzami ma prosila, aby som jej dovolil žobrať po domoch.

Raz na Veľký piatok, keď boli obnažené oltáre, položila v ktorejsi kaplnke svojho mesta, kde usadila františkánov, ruky na oltár a v prítomnosti niekoľkých zriekla sa vlastnej vôle, všetkej slávy sveta a všetkého, čo Spasiteľ v evanjeliu odporúčal zanechať. Keď to urobila a videla, že by ju ruch sveta a svetská sláva kraja, kde bola za života svojho manžela obklopená poctami, mohla zvábiť, proti mojej vôli prišla za mnou do Marburgu. Tam v meste zriadila akýsi útulok, zhromažďovala chorých a nevládnych a tých najúbohejších a najopovrhovanejších usádzala k svojmu stolu.

A hoci bola taká činná, hovorím pred Bohom, že zriedka som videl ženu takú vnútornú. Niektoré rehoľníčky i rehoľníci častejšie videli, ako jej obdivuhodne žiari tvár a z očí akoby jej boli vychádzali slnečným podobné lúče, keď prichádzala z ústrania modlitby.

Pred smrťou som ju vyspovedal a keď som sa pýtal, čo treba urobiť s jej majetkom a nábytkom, odpovedala, že všetko, čo už dávno iba zdanlivo vlastní, patrí chudobným. Prosila ma, aby som im rozdal všetko okrem chatrných šiat, ktoré mala oblečené a v ktorých chcela byť pochovaná. Potom prijala Pánovo telo a až do večera hovorila o tom najlepšom, čo počula v kázni. Nakoniec v hlbokej nábožnosti odporúčala Bohu všetkých, čo boli pri nej, a ako keby sladko zaspala, vydýchla.

RESPONZÓRIUM

Porov. Jdt 15, 11; Sk 10, 4

Konala si mužne a tvoje srdce bolo statočné, lebo si milovala čistotu. * A preto si požehnaná naveky.

Tvoje modlitby a tvoje almužny vystúpili pred Božiu tvár a on si na ne spomenul. * A preto.

MODLITBA

Modlime sa.

Bože, svätej Alžbete si udelil milosť, že v chudobných videla a uctievala samého Krista; na jej orodovanie dopraj aj nám, aby sme s neúnavnou láskou pomáhali chudobným a trpiacim. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2023 J. Vidéky