## 3. jún 2023

## Sv. Karola Lwangu a spoločníkov, mučeníkov
spomienka

V rokoch 1885–1887 v Ugande kráľ Mwanga z nenávisti voči náboženstvu povraždil mnoho kresťanov; niektorí z nich slúžili priamo na kráľovskom dvore alebo boli osobne pridelení kráľovi. Medzi nimi vyniká Karol Lwanga a jeho dvadsaťjeden spoločníkov, z ktorých boli pre svoju neochvejnú vytrvalosť v katolíckej viere niektorí sťatí mečom, iní upálení, keď nechceli vyhovieť kráľovým necudným žiadostiam.

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

I. Ak je posvätné čítanie v noci alebo včasráno:

Večné svetlo, mocná žiara,

deň, čo nikdy nezhasne,

víťaz nad tmou, nad tmou noci

tvoríš svetlo prekrásne,

rozháňaš noc, ničíš temno,

myseľ čistíš úžasne.

Keď sa zjavíš, precitneme,

keď zavoláš, vstávame,

keď nám svietiš, blažení sme,

a keď mizneš, padáme;

tvoj jas zničí vládu smrti,

v tvojom svetle jasáme.

S tebou i smrť premôžeme,

temnú noc a celý svet;

preto nám daj, kráľ náš večný,

ono svetlo jasavé,

ktoré noc už nezatemní,

ale bude piesňou znieť.

Sláva Otcu, sláva Tebe,

sláva Duchu Svätému,

v troch osobách jedinému

Bohu nášmu pravému,

životu a svetlu, láske,

sláva Menu milému. Amen.

II. Ak je posvätné čítanie cez deň:

Bože, čo sám si zo seba,

Bože, Syn, Otca veleba,

Bože, Duch, ktorý plynieš z nich,

príď ku nám, pomôž, čuj náš vzdych.

Ty nášho srdca túžba, jas,

ty láska, svätosť, krása krás,

ty radosť naša, pomôž nám

pozdvihnúť dušu k výšinám.

Otec, Pán všade na zemi,

so Synom z Panny zrodeným

spravuj nás v Duchu Presvätom,

veď kroky naše životom.

Trojica, žriedlo života,

aká je tvoja dobrota:

stvorila ľudstvo ponajprv,

obnovila ho skrze Krv.

Bo Jednota nás stvorila,

Kristova láska spasila,

on za nás trpel, mal nás rád:

sme Božie deti, on – náš brat.

Trojici Svätej radosť buď,

pokoj a moc a vláda, súd,

všemohúcnosť a ozdoba,

úcta a česť a veleba. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Pán volá nebo i zem na súd nad svojím národom.

Žalm 50
Pravá úcta k Bohu
Neprišiel som Zákon zrušiť, ale naplniť. (Mt 5, 17)
I

Zvrchovaný Boh, Pán, prehovoril *

a vyzval zem od východu slnka až po jeho západ.

Zo Siona plného nádhery zažiaril Boh; *

náš Boh prichádza a už nemlčí:

pred ním je žeravý oheň *

a vôkol neho búrka mohutná.

On nebo i zem volá z výšavy *

na súd nad svojím národom:

„Zhromaždite mi mojich svätých, *

čo zmluvu so mnou spečatili obetou.“

A nebesia zvestujú jeho spravodlivosť, *

veď sudcom je sám Boh.

Ant. Pán volá nebo i zem na súd nad svojím národom.

Ant. 2 Vzývaj ma v čase súženia a ja ťa zachránim.

II

„Počuj, ľud môj, chcem hovoriť; †

teba, Izrael, idem usvedčiť *

ja, Boh, čo tvojím Bohom som.

Neobviňujem ťa pre tvoje obety, *

veď tvoje žertvy stále sú predo mnou.

Viac z tvojho domu býčky neprijmem *

ani capov z tvojich čried.

Lebo mne patrí všetka lesná zver, *

tisícky horskej zveriny.

Poznám všetko vtáctvo lietavé, *

moje je i to, čo sa hýbe na poli.

Aj keď budem hladný, nebudem pýtať od teba; *

veď moja je zem i s tým, čo ju napĺňa.

Vari ja hovädzie mäso jedávam *

alebo pijem krv kozľaciu?

Obetuj Bohu obetu chvály *

a Najvyššiemu svoje sľuby splň.

A vzývaj ma v čase súženia: *

ja ťa zachránim a ty mi úctu vzdáš.“

Ant. Vzývaj ma v čase súženia a ja ťa zachránim.

Ant. 3 Kto prináša obetu chvály, ten ma ctí.

III

No hriešnikovi Boh hovorí: †

„Prečo odriekaš moje príkazy *

a moju zmluvu v ústach omieľaš?

Veď ty nenávidíš poriadok *

a moje slovo odmietaš.

Keď vidíš zlodeja, pridávaš sa k nemu *

a s cudzoložníkmi sa spolčuješ.

Zo svojich úst vypúšťaš zlo *

a klamstvá snuje tvoj jazyk.

Vysedávaš si a ohováraš svojho brata, *

syna svojej matky potupuješ.

Toto páchaš, a ja by som mal mlčať? †

Myslíš si, že ja som ako ty: *

teraz ťa obviňujem a hovorím ti to do očí.

Pochopte to, vy, čo zabúdate na Boha, *

inak vás zahubím a nik vám nepomôže.

Kto prináša obetu chvály, ten ma ctí; †

a kto kráča bez úhony, *

tomu ukážem Božiu spásu.“

Ant. Kto prináša obetu chvály, ten ma ctí.

Neprestávame sa za vás modliť a prosiť.

Aby ste boli naplnení poznaním Božej vôle.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy Jób

13, 13 – 14, 6

Jób sa dovoláva Božieho súdu

Jób odpovedal svojim priateľom:

„Mlčte už trochu, aby som aj ja mohol hovoriť,

potom nech príde na mňa čokoľvek.

Prečo by som mal vziať svoje telo do svojich zubov

a svoj život vložiť do svojich rúk?

Aj keby ma zabil, v neho budem dúfať,

ale aj tak budem obhajovať svoje cesty pred ním.

A toto bude moja záchrana:

veď bezbožný nemá prístup pred neho.

Vypočujte moju reč,

nech vám prenikne do uší moje vysvetlenie.

Pozrite, usporiadal som súd

a viem, že z neho vyjdem spravodlivý.

Kto sa chce pravotiť so mnou?

Lebo potom umĺknem a skonám.

Len dve veci mi neurob

a potom sa nebudem skrývať pred tvojou tvárou:

Vzdiaľ svoju ruku odo mňa

a nech ma nedesí hrôza z teba.

Zavolaj ma a ja ti odpoviem,

alebo ja budem hovoriť a ty odpovieš mne.

Koľko je mojich neprávostí a hriechov?

Ukáž mi moje zločiny a priestupky!

Prečo skrývaš svoju tvár

a považuješ ma za svojho nepriateľa?

Tvrdo zachádzaš s listom, čo vietor unáša,

a prenasleduješ suché steblo.

Veď píšeš proti mne trpké rozsudky

a vyčítaš mi hriechy mojej mladosti.

Vložil si moje nohy do klady,

dávaš pozor na všetky moje chodníky

a sleduješ stopy mojich nôh.

Som ako vrece, čo sa rozpadáva,

a ako odev, ktorý žerie moľ.

Človek narodený zo ženy

žije krátko, ale nepokoja má dosýta.

Vypučí ako kvet a uschne,

uteká ako tieň a nezastane.

A ešte uznáš za hodné otvoriť na takéhoto svoje oči

a predviesť ho na súd so sebou?

Kto môže z nečistého urobiť čistého?

Veru nik!

Ak sú určené dni človeka

a počet jeho mesiacov je u teba,

ak má vytýčené hranice, ktoré neprekročí,

odvráť od neho svoj pohľad, aby si oddýchol,

kým si neodslúži svoje dni ako nádenník.“

RESPONZÓRIUM

Porov. Jób 13, 20. 21; porov. Jer 10, 24

Nezakrývaj ma, Pane, pred svojou tvárou; vzdiaľ svoju ruku odo mňa * A nech ma nedesí hrôza z teba.

Trestaj ma, Pane, milosrdne, nie v svojom rozhorčení, aby si ma nezničil. * A nech ma.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z homílie svätého pápeža Pavla Šiesteho pri svätorečení ugandských mučeníkov

(AAS 56 [1964], 905-906)

Sláva mučeníkov – znamenie znovuzrodenia

Títo africkí mučeníci pridávajú novú stránku do knihy víťazov, akou je Martyrológium, ktorá rozpráva o udalostiach veľmi smutných a pritom veľkolepých. Hovoríme o stránke naozaj dôstojnej, ktorá sa pripája k oným slávnym dejinám starovekej Afriky, o ktorých sme si my, ľudia slabej viery, čo žijeme v týchto časoch, mysleli, že už nikdy nebudú mať rovnocenné pokračovanie.

Kto by sa bol kedy nazdal, že napríklad k takým dojímavým správam o scillijských mučeníkoch, o kartáginských mučeníkoch, o mučeníkoch utickej „Massa candida“ (bielej masy), ako podávajú Augustín a Prudencius, o egyptských mučeníkoch, o ktorých nachádzame nádherný chválospev v spise Jána Zlatoústeho, a k správam o mučeníkoch za vandalského prenasledovania, pribudnú v našich časoch nové záznamy, ktoré rozprávajú o nemenej hrdinských, nemenej slávnych činoch.

Kto mohol čo i len tušiť, že k vynikajúcim svätým africkým mučeníkom a vyznávačom, známym z dejín, ako boli Cyprián, Felicita a Perpetua, a k najväčšiemu mužovi Augustínovi raz pripojíme Karola Lwangu a Mateja Mulumbu Kalembu, ktorých mená sú nám také drahé, a ich dvadsiatich spoločníkov!? A treba tu spomenúť aj tých, čo sa hlásili k anglikánskej cirkvi a boli povraždení pre Kristovo meno.

Títo africkí mučeníci isto kladú začiatky novej epochy. Len tu nemyslime na prenasledovania a náboženské boje, ale na kresťanské a občianske obrodenie!

Lebo z Afriky skropenej krvou týchto mučeníkov, ktorí sú prví v tomto novom veku (a nech dá Boh, aby boli aj poslední, veď ich obeta je taká veľká a cenná!), rodí sa nová, slobodná a nezávislá Afrika.

Násilie spáchané na týchto mučeníkoch je také ohavné a také výrazné, že môže byť dostatočným a rukolapným podnetom na formovanie nového ľudu z mravného hľadiska, aby vznikli nové duchovné tradície, ktoré zostanú potomkom, a aby sa takrečeno symbolicky vyjadril a urýchlil prechod od jednoduchého a hrubého spôsobu života – v ktorom nechýbali niektoré vynikajúce ľudské hodnoty, no pritom bol poškvrnený, chorý a akoby otročil sám sebe, – k civilizácii, ktorá vyžaduje ušľachtilejšie prejavy ľudského ducha a vyššie formy spoločenského života.

RESPONZÓRIUM

Keď v sile viery zápasíme, díva sa na nás Boh, dívajú sa anjeli, díva sa Kristus. * Aká to sláva a aké šťastie zápasiť v prítomnosti Boha a od Krista-Sudcu dostať víťaznú korunu!

Napnime všetky svoje sily a bojujme statočne až do konca s čistým srdcom, s pevnou vierou a vytrvalou láskou. * Aká to.

MODLITBA

Modlime sa.

Bože, tvojím pôsobením sa krv mučeníkov stala semenom nových kresťanov; dopraj láskavo, aby pole tvojej Cirkvi, skropené krvou svätého Karola a jeho spoločníkov, prinášalo stále hojnú úrodu. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2023 J. Vidéky