## 23. březen 2024

## KVĚTNÁ NEDĚLE

První nešpory

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci, jako byla.

HYMNUS

Hle, s králem průvod korouhví,

kříž vpředu tajemně se skví,

vždyť na něm v mukách s tělem pněl

našeho těla Stvořitel.

Kaleným kopím hluboce

zasažen ranou do srdce,

svou krev i s vodou vycedil,

aby z nás všechny viny smyl.

Zářivý strome, vznešený,

purpurem krále oděný,

jen tvůj kmen směl se hodným stát

svatých se údů dotýkat.

Hle, cena světa výkupná

tíží ti sladce ramena.

Když svaté tělo zvážil jsi,

zbavuješ peklo kořisti.

Čest Oltáři ti, Oběti,

jsou kruté muky k slávě ti,

když smrtí skosen Život byl,

nám smrtí žití vydobyl.

Buď, kříži, zdráv, všech naděje!

Když pašijový čas teď je,

rozhojni milost věřících

a hříšným odpusť každý hřích.

Trojice, zdroji milosti,

ať každý tvor tě s chválou ctí.

Spasené křížem tajemným

oblažuj věčně světlem svým. Amen.

Nebo:

Každá neděle je vlastně neděle Květná,

květ týdne, šesti předchozích dnů posvěcení.

Ne změna barvy, střídání šatů to není.

Slyšíš, z modravé dálky zazněla flétna

a z vyhnanství vede sem věci, tváře, tvory,

to už nejsou upachtěnci všedního dne,

ale věci a bytůstky ze světla zrozené.

A ty sám, ještě včera navečer chorý

horečkou spěchu, mocí posedlosti,

vředy a nemocemi, které přinesl věk

a které nadarmo v sobě hledají lék,

zde stojíš mezi tolika vzácnými hosty

a náhle vcházíš v ten jejich důvěrný hlas.

I v tobě je svátek. Světlo tě políbilo.

Tím světlem, v němž není lži, měříš své dílo,

na dlani je potěžkáváš jako hospodář klas,

teď vidíš, je-li to sveřep či pšenice plavá,

co dílu chybí, co se mu nedostává,

kde potřebuje slunce či krev, kde hlínu a zem,

kde stačí přihladit palcem, kde máchnout kladivem.

Každá neděle je vlastně neděle Květná,

říká ti, že nezmizí jaro, že věčně jsi živý,

každá v tvém nitru rozsvěcuje ratolest jívy,

stvoření svěží a díla nespočetná,

v každé je víno a chléb a slunce pro růst a chvění,

světlo díla i světlo pro tvé posvěcení.

ŽALMY

1. ant. Tak dlouho jsem učil u vás v chrámě, a nezmocnili jste se mě; nyní jste mě zbičovali a vedete mě na kříž.

Žalm 119 (118), 105-112
XIV (Nun)
Rozjímání o Božím zákoně
To je mé přikázání: Milujte se navzájem. (Jan 15,12)

Svítilnou mým nohám je tvé slovo *

a světlem mé stezce.

Přísahám a pevně si umiňuji, *

že budu dbát na tvá spravedlivá rozhodnutí.

Jsem velmi soužen, Hospodine, *

dej mi život podle svého slova.

Sliby mých úst přijmi, Hospodine, *

a nauč mě svým rozhodnutím!

Můj život je stále v nebezpečí, *

ale nezapomínám na tvůj zákon.

Bezbožníci pro mě nastrojili léčku, *

ale nezbloudil jsem od tvých nařízení.

Mým dědictvím navěky jsou tvá přikázání, *

neboť jsou radostí mého srdce.

Přiměl jsem své srdce plnit tvé příkazy, *

trvale a přesně.

Ant. Tak dlouho jsem učil u vás v chrámě, a nezmocnili jste se mě; nyní jste mě zbičovali a vedete mě na kříž.

2. ant. Hospodin mi pomáhá, proto nejsem zahanben.

Žalm 16 (15)
Bůh je mým dědičným podílem
Bůh Ježíše vzkřísil a zbavil ho bolesti smrti. (Sk 2,24)

Ochraň mě, Bože, neboť se utíkám k tobě. †

Pravím Hospodinu: „Ty jsi můj Pán. *

Bez tebe nemám štěstí.“

K svatým, kteří jsou v zemi, *

jak podivuhodnou mi dal lásku!

Rozmnožují si útrapy, *

kdo se drží cizích bohů;

nepřidružím svou úlitbu k jejich úlitbám krve, *

přes mé rty nepřejde ani jejich jméno.

Ty jsi, Hospodine, mým dědičným podílem i mou číší, *

ty mně zachováváš můj úděl.

Můj podíl padl do rozkošného kraje, *

mám velikou radost ze svého dědictví!

Velebím Hospodina, že mi byl rádcem, *

k tomu mě i za nocí vybízí mé nitro.

Hospodina mám neustále na zřeteli, *

nezakolísám, když je mi po pravici.

Proto se raduje mé srdce, má duše plesá, *

i mé tělo bydlí v bezpečí,

neboť nezanecháš mou duši v podsvětí, *

nedopustíš, aby tvůj svatý spatřil porušení.

Ukážeš mi cestu k životu, †

u tebe je hojná radost, *

po tvé pravici je věčná slast.

Ant. Hospodin mi pomáhá, proto nejsem zahanben.

3. ant. Kristus se ponížil a byl poslušný až k smrti, a to k smrti na kříži.

Kantikum
Kristus, Boží služebník

Flp 2,6-11

Kristus Ježíš, ačkoli má božskou přirozenost, *

nic nelpěl na tom, že je rovný Bohu,

ale sám sebe se zřekl, †

vzal na sebe přirozenost služebníka *

a stal se jedním z lidí.

Byl jako každý jiný člověk, †

ponížil se a byl poslušný až k smrti, *

a to k smrti na kříži.

Proto ho také Bůh povýšil *

a dal mu Jméno nad každé jiné jméno,

takže při Ježíšově jménu musí pokleknout každé koleno *

na nebi, na zemi i v podsvětí

a každý jazyk musí k slávě Boha Otce vyznat: *

Ježíš Kristus je Pán.

Ant. Kristus se ponížil a byl poslušný až k smrti, a to k smrti na kříži.

KRÁTKÉ ČTENÍ

1 Petr 1,18-21

Víte, že jste ze svého prázdného způsobu života, jak jste ho zdědili po předcích, byli vykoupeni ne snad nějakými pomíjejícími věcmi, stříbrem nebo zlatem, ale drahou krví Krista jako bezúhonného a neposkvrněného beránka. On byl ovšem k tomu vyhlédnut už před stvořením světa, ale pro vás se objevil teď, na konci časů. Skrze něho jste uvěřili v Boha, který ho vzkřísil z mrtvých a oslavil, takže když věříte, můžete zároveň v Boha i doufat.

ZPĚV PO KRÁTKÉM ČTENÍ

Klaníme se ti, Pane Ježíši Kriste, * svou smrtí na kříži jsi vykoupil svět. Klaníme.

Tvůj kříž je znamením spásy, * svou smrtí na kříži jsi vykoupil svět. Sláva Otci. Klaníme.

KANTIKUM PANNY MARIE

Antifona ke kantiku Panny Marie: Mnoho lidí prostíralo na cestu pláště, jiní zase větvičky, které nařezali na polích, a volali: Hosana na výsostech!

PROSBY

Když se Kristus chystal podstoupit utrpení, zaplakal nad Jeruzalémem, že nepoznal čas svého navštívení. Litujme svých hříchů a prosme ho:

Pane, smiluj se nad svým lidem.

Tys chtěl shromáždit obyvatele Jeruzaléma jako kvočna shromažďuje svá kuřata,

osviť všechny, aby poznali chvíli, kdy se jich dotkneš svou milostí.

Neopouštěj své vyvolené, kteří se ti zpronevěřili,

změň naše smýšlení a obrátíme se k tobě.

Svým utrpením jsi přinesl světu milost,

dej, ať v nás stále působí tvůj Duch, kterého jsme od tebe dostali při křtu.

Pro své utrpení uděl věřícím sílu k sebeovládání,

aby rádi spěchali vstříc slavnosti tvého vzkříšení.

Ty kraluješ ve slávě Otcově,

rozpomeň se na ty, kdo dnes zemřeli.

Otče náš.

MODLITBA

Všemohoucí, věčný Bože, tys nám poslal svého Syna: stal se člověkem, ponížil se a byl poslušný až k smrti kříže; dej, ať také my za všech okolností konáme tvou vůli, abychom tvého Syna následovali a měli účast na jeho vzkříšení. Neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2023 J. Vidéky