## 7. prosinec 2024

## Sv. Ambrože, biskupa a učitele církve
památka

Narodil se kolem roku 339 v Trevíru jako syn římského vysokého správního úředníka. Sám také v Římě vystudoval řečnictví a práva. Svou veřejnou činnost začal v Sirmiu (Sremska Mitrovica v dnešním Srbsku). Když působil v Miláně, byl tam zvolen za biskupa a 7. XII. 374 přijal biskupské svěcení. Svědomitě doplňoval své znalosti a brzy se proslavil jako pastýř a učitel svěřeného lidu. Stavěl se proti zneužívání císařské moci a hájil čistotu učení víry proti ariánům. Jeden ze svých dopisů poslal i na naše území markomanské královně Fritigile (PL 14, 36). Podporoval zpěv lidu při slavení liturgie a sám podle východního vzoru skládal hymny. Zemřel na Bílou sobotu 4. IV. 397.

Ranní chvály

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Hle, z pouště zní hlas jasný dost,

jenž deptá každou nepravost:

Vyhosťte z nitra plané sny,

už svítá Ježíš z výšiny.

Prober se, duše, z mrákoty,

než tě kal hříchu zatopí.

Už nová hvězda vysvitla,

jež vyvede svět z moci zla.

Beránek je nám Bohem dán,

za naše hříchy splatí daň.

Naléhavými prosbami

jej prosme o slitování.

Až jako blesk se vrátí zpět

a v pouta hrůzy sevře svět,

ať netrestá nás podle vin,

je však nám Otcem laskavým.

Ať slávou se Bůh Otec skví,

buď jeho Synu vítězství,

nechť chvála Duchu, Plameni,

po všechny věky všude zní. Amen.

Nebo:

Tvůj hlas mluví:

Zpívejte to při očekávání rána,

zpívejte to tiše,

tiše do tmavého ucha světa!

Zpívejte to na kolenou,

zpívejte to jako pod závojem,

zpívejte to jako zpívají

ženy v požehnaném stavu:

Stal se slabým, kdo je Silný,

Nekonečný stal se malým,

spanilým stal se Mocný,

pokorným stal se Vznešený,

má dost místa v komůrce Panny:

na jejím klíně bude jeho trůn –

ukolébavka mu postačí k chvále!

Hle, dny nechtějí vstávat ze zbožnosti

a noci země ztemněly hlubokou úctou:

Chci rozžehnout světla duše,

chci rozžehnout radost

ve všech končinách tvého lidstva:

Buď požehnaná, která neseš Pána!

ŽALMY

1. ant. Přicházím na úsvitě a spoléhám na tvá slova.

Žalm 119 (118), 145-152
XIX (Kof)

Volám z celého srdce: vyslyš mě, Hospodine, *

tvé příkazy chci zachovávat.

Volám k tobě: zachraň mě, *

a budu plnit tvá přikázání.

Přicházím na úsvitě a o pomoc volám, *

spoléhám na tvá slova.

Horlivější jsou mé oči než oči noční hlídky, *

abych rozjímal o tvém výroku.

Slyš můj hlas podle svého milosrdenství, Hospodine, *

a dej mi život podle svého rozhodnutí!

Blíží se ti, kdo mě lstivě pronásledují, *

daleko jsou od tvého zákona.

Blízko jsi, Hospodine, *

a všechny tvé předpisy jsou věrné.

Již dlouho vím z tvých přikázání, *

žes je ustanovil na věčné časy.

Ant. Přicházím na úsvitě a spoléhám na tvá slova.

2. ant. Hospodin je má síla, jej opěvuji, stal se mou spásou.

Kantikum
Vítězná píseň po přechodu Rudým mořem

Ex 15,1-4a.8-13.17-18

Ti, kdo zvítězili v boji se šelmou, zpívali píseň Mojžíše, Božího služebníka. (Zj 15,2.3)

Chci zpívat Hospodinu, neboť je velmi vznešený, *

koně i jezdce svrhl do moře.

Hospodin je má síla, jej opěvuji, *

stal se mou spásou.

On je můj Bůh, a já ho chválím, *

Bůh mého otce, a já ho oslavuji.

Hospodin je hrdina ve válce, †

jeho jméno je Hospodin. *

Faraonovy vozy i jeho vojsko svrhl do moře.

Dechem tvých nozder nakupily se vody, †

vztyčily se jako hráz proudy, *

ztuhly vlny uprostřed moře.

Nepřítel pravil: „Budu je pronásledovat a dostihnu je, †

rozdělím kořist, naplní se jí má touha, *

vytasím svůj meč, zmocní se jich má ruka.“

Zadul jsi svým hněvem, †

přikrylo je moře, *

potopili se jak olovo v mohutných vodách.

Kdo je mezi bohy jako ty, Hospodine, †

kdo je jako ty vznešený ve svatosti, hrozný a chvályhodný; *

konáš podivuhodné věci.

Vztáhl jsi svou pravici, *

pohltila je země.

Ve svém milosrdenství vedl jsi lid, *

který jsi vykoupil,

svou silou jsi ho nesl *

do svého svatého příbytku.

Přivedeš a zasadíš svůj lid na hoře, *

na svém vlastnictví,

na místě, kde si, Hospodine, buduješ své sídlo, *

ve svatyni, Pane, kterou vystavěly tvé ruce.

Hospodin bude kralovat *

navěky a navždy.

Ant. Hospodin je má síla, jej opěvuji, stal se mou spásou.

3. ant. Chvalte Hospodina, všichni lidé. †

Žalm 117 (116)
Chvála Božího milosrdenství
Pohané oslavují Boha, že jim prokázal milosrdenství. (Řím 15,9)

Chvalte Hospodina, všichni lidé, *

† oslavujte ho, všechny národy,

neboť mocně vládne nad námi jeho milosrdenství *

a Hospodinova věrnost trvá navěky.

Ant. Chvalte Hospodina, všichni lidé.

KRÁTKÉ ČTENÍ

Iz 11,1-3a

Vyrazí ratolest z pahýlu Jesse, výhonek vypučí z jeho kořenů, spočine na něm duch Hospodinův: duch moudrosti a rozumu, duch rady a síly, duch poznání a bázně před Hospodinem.

ZPĚV PO KRÁTKÉM ČTENÍ

Jeruzaléme, vzešlo tvé světlo; * Hospodinova velebnost zazáří nad tebou. Jeruzaléme.

Uvidíš radost, která k tobě přichází od tvého Boha; * Hospodinova velebnost zazáří nad tebou. Sláva Otci. Jeruzaléme.

ZACHARIÁŠOVO KANTIKUM

Antifona k Zachariášovu kantiku: Neboj se, lide Boží: Přichází k tobě tvůj Pán, aleluja.

PROSBY

Bůh Otec se od věků rozhodl, že spasí svůj lid. Prosme ho tedy:

Bože, buď spásou svého lidu.

Bože, ty jsi slíbil, že tvému lidu vzejde svatý a spravedlivý vládce z rodu Davidova,

ochraňuj svatost své církve.

Bože, otevři lidská srdce, ať vnímají tvé slovo,

a posiluj své věřící, ať žijí bezúhonně a svatě.

Zachovej nás v lásce svého Svatého Ducha,

abychom u tvého Syna, kterého čekáme, dosáhli milosrdenství.

Bože nejvýš laskavý, posiluj nás až do konce,

až do dne příchodu Pána Ježíše Krista.

Otče náš.

MODLITBA

Bože, tys dal své církvi svatého biskupa Ambrože, učitele pravé víry a příklad apoštolské statečnosti; nepřestávej nám ani dnes dávat představené ochotné plnit tvou vůli a schopné statečně a moudře vést tvůj lid. Prosíme o to skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2023 J. Vidéky