## 7. prosinec 2024

## Sv. Ambrože, biskupa a učitele církve
památka

Narodil se kolem roku 339 v Trevíru jako syn římského vysokého správního úředníka. Sám také v Římě vystudoval řečnictví a práva. Svou veřejnou činnost začal v Sirmiu (Sremska Mitrovica v dnešním Srbsku). Když působil v Miláně, byl tam zvolen za biskupa a 7. XII. 374 přijal biskupské svěcení. Svědomitě doplňoval své znalosti a brzy se proslavil jako pastýř a učitel svěřeného lidu. Stavěl se proti zneužívání císařské moci a hájil čistotu učení víry proti ariánům. Jeden ze svých dopisů poslal i na naše území markomanské královně Fritigile (PL 14, 36). Podporoval zpěv lidu při slavení liturgie a sám podle východního vzoru skládal hymny. Zemřel na Bílou sobotu 4. IV. 397.

Modlitba se čtením

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci i Synu i Duchu Svatému,
jako byla na počátku, i nyní i vždycky a na věky věků. Amen. Aleluja.

Tento úvod se vynechává, předcházelo-li uvedení do první modlitby dne.

HYMNUS

Veliká je milost dána

věřícím od Krista Pána,

by se z ní těšili

a s vírou dobře činili;

za tu milost jej milujme,

věrně následujme.

On nám dá nebeské zboží,

neboť jsme synové Boží;

učme se od něho,

berme svatý příklad z něho,

tak jako on nás miloval

a nám přikazoval.

A všem, kteří jeho jménem

slouží jeho svatým slovem,

proň vše opouštějíc,

těm slíbeno zde stokrát víc;

ty on zvláště opatruje,

láskou zahrnuje.

V nebi chce jim více dáti,

věčnou ctí korunovati,

tam budou jasnější,

nad všechny hvězdy skvělejší,

budou míti slávu z něho

ti poslové jeho.

Vizme spolu, všichni věrní,

že práce nadarmo není

pro Krista milého

zde v následování jeho.

Prosme, ať nás k ní vzbuzuje

a v ní posiluje.

ŽALMY

1. ant. Zpívejte Hospodinu, pamatujte na divy, které učinil.

Žalm 105 (104)
Bůh je ve svých slibech věrný
Těm, kteří milují Boha, všechno napomáhá k dobrému. (Řím 8,28)
I (1-11)

Oslavujte Hospodina, vzývejte jeho jméno, *

hlásejte mezi národy jeho díla.

Zpívejte mu, hrejte mu, *

vypravujte o všech jeho divech!

honoste se jeho svatým jménem, *

ze srdce ať se radují, kdo hledají Hospodina!

Uvažujte o Hospodinu a jeho moci, *

stále hledejte jeho tvář!

Pamatujte na divy, které učinil, *

na jeho zázraky a rozsudky jeho úst,

potomstvo Abraháma, jeho služebníka, *

synové Jakuba, jeho vyvoleného!

Hospodin sám je náš Bůh, *

po celé zemi platí jeho rozhodnutí.

Pamatuje věčně na svoji smlouvu, *

na slib, který ustanovil pro tisíc pokolení,

na smlouvu, kterou sjednal s Abrahámem, *

na svou přísahu Izákovi.

Jako závazek to stanovil Jakubovi, *

Izraelovi jako věčnou smlouvu.

Řekl: „Tobě dám kananejskou zemi *

v dědičný úděl.“

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Zpívejte Hospodinu, pamatujte na divy, které učinil.

2. ant. Když byl spravedlivý prodán, Hospodin ho neopustil, a chránil ho před hříšníky.

II (12-22)

I když jich bylo počtem málo, *

nemnoho, a byli v zemi přistěhovalci,

putovali od národa k národu, *

z jednoho království k jinému kmeni,

nedopustil, aby je kdo utlačoval *

a kvůli nim trestal krále:

„Nedotýkejte se mých pomazaných, *

neubližujte mým prorokům!“

Přivolal na zemi hlad, *

zbavil je chleba.

Poslal před nimi muže, *

Josef byl prodán za otroka.

Sevřeli pouty jeho nohy, *

do želez jeho hrdlo,

dokud se nesplnil jeho výrok, *

Hospodinovo slovo jej ověřilo.

Král poslal, a osvobodil ho, *

vládce národů ho propustil.

Ustanovil ho pánem svého domu *

a vládcem veškerého svého majetku,

aby vychovával knížata, jak uzná za vhodné, *

a jeho rádce učil moudrosti.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Když byl spravedlivý prodán, Hospodin ho neopustil, a chránil ho před hříšníky.

3. ant. Hospodin pamatoval na své svaté slovo, a vysvobodil svůj lid.

III (23-45)

Tehdy přišel Izrael do Egypta *

a Jakub se stal hostem v Chámově zemi.

Nadmíru pak rozmnožil svůj národ *

a dal mu větší sílu než jeho protivníkům.

Zvrátil jim srdce, že nenáviděli jeho národ, *

že lstivě jednali s jeho služebníky.

Tehdy poslal Mojžíše, svého služebníka, *

Áróna, jehož si vyvolil.

Dělali mezi nimi jeho divy *

a zázraky v Chámově zemi.

Seslal temnoty, a nastala tma, *

ale oni odpírali jeho slovům.

Proměnil v krev jejich vody *

a zahubil jim ryby.

Jejich země se hemžila žabami, *

vnikly i do komnat jejich králů.

Rozkázal, a přiletěla hejna much, *

komáři byli v celém jejich kraji.

Místo deště dal jim krupobití, *

plameny ohně v jejich zemi.

Potloukl jim révu i fíky, *

polámal stromy na jejich území.

Rozkázal, a přiletěly kobylky *

a sarančat nespočetné spousty.

Zhltaly všechnu zeleň v jejich zemi, *

zhltaly jim plodiny obilí.

Pobil všechny prvorozené v jejich zemi, *

prvotiny veškeré jejich mužné síly.

Potom své vyvedl se stříbrem a zlatem, *

nebylo nemocných v jejich kmenech.

Egypťané se radovali, že odcházejí, *

neboť hrůza z nich padla na ně.

Rozestřel oblak, aby je chránil, *

oheň, aby svítil v noci.

Projevili žádost, i poslal jim křepelky *

a sytil je chlebem z nebe.

Rozrazil skálu, a vytryskla voda, *

valila se pouští jak řeka.

Neboť pamatoval na své svaté slovo, *

které dal Abrahámovi, svému služebníku.

V radosti vyvedl svůj národ, *

s jásotem své vyvolené.

Dal jim pohanské země, *

zmocnili se majetku národů,

aby zachovávali jeho zákony *

a dbali jeho nařízení.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Hospodin pamatoval na své svaté slovo, a vysvobodil svůj lid.

Hospodin oznámil své slovo Jakubovi,

své zákony a přikázání Izraeli.

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy proroka Izaiáše

21,6-12

Strážce ohlašuje pád Babylóna

Tak mi řekl Pán:

„Jdi, postav hlídku,

a co uvidí, ať ohlásí!

Uvidí-li vůz, spřežení koní,

jezdce na oslech a jezdce na velbloudech,

ať bedlivě pozoruje napjatým zrakem!“

Hlídka zavolala:

„Na stráži stojím, Pane,

ustavičně ve dne,

na své hlídce

stojím celé noci.

Hle, blíží se zástup mužů,

jedou po dvou!“

Ozývá se (hlas) a říká:

„Padl Babylón, padl

a všechny modly jeho bůžků

jsou na zemi v troskách!“

Můj (lide) pošlapaný, rozdrcený (jako) na mlatě!

Co jsem slyšel od Hospodina zástupů, od Boha Izraele, to jsem vám sdělil.

Výrok o Dumě:

Ze Seiru na mě volají:

„Strážce, kolik zbývá z noci?

Strážce, kolik zbývá z noci?“

Strážce řekl:

„Přichází jitro, ale také noc;

chcete-li se ptát, ptejte se,

vraťte se, přijďte!“

ZPĚV PO PRVNÍM ČTENÍ

Zj 18,2.4.5

Anděl zavolal mocným hlasem: „Padl, padl ten veliký Babylón!“ Pak jsem uslyšel ještě jiný hlas z nebe: * Vyjděte z něho, můj lide, abyste neměli účast v jeho hříších.

Neboť jeho hříchy se navršily až k nebi a Bůh si připomenul jeho zločiny. * Vyjděte z něho, můj lide, abyste neměli účast v jeho hříších.

DRUHÉ ČTENÍ

Z listu svatého Ambrože

(Epist. 2,1-2.4-5.7: PL 16 [edit. 1845], 847-881)

Líbeznost tvých slov ať si podmaňuje lid

Ambrož Konstancovi, svému spolubratru v biskupském úřadě.

Vzal jsi na sebe kněžský úřad, sedíš u kormidla církve a uprostřed vln řídíš její loď. Třímej kormidlo víry pevně, aby tě prudké bouře pozemského života nevyvedly z míry. I když je moře velké a širé, ty se nestrachuj, vždyť Bůh svou církev od základu nad moři vybudoval a pevně ji usadil nad proudy vod.

Nikoli náhodou tedy zůstává Boží církev vzdor všemu vlnobití světa stále pevná, jak se sluší na stavbu, která je zbudována na skále apoštolů, a její základy neochvějně odolávají útokům běsnícího moře. Vlny se ji snaží spláchnout, ona se neotřásá; a přestože se na ni často s ohlušujícím burácením obořují všechny živly tohoto světa, má zcela bezpečný přístav, v němž najdou záchranu všichni, kdo se do něho v nebezpečí uchýlí. Církev však není pouze vystavena náporu mořských proudů; také se na vlnách vznáší. A jsou to nejspíš ty vlny, o kterých se praví: Zdvihají řeky svůj hlas. Existují totiž proudy, tryskající z nitra toho, jenž se napil nápoje Kristova a přijal Božího Ducha. A tyto vody pozdvihují svůj hlas, když překypují milostí Ducha.

A je řeka, která se vlévá do srdcí Božích vyvolených jako bystřina. A také příval vod, přinášející radost duši pokojné a tiché. Každý, koho tento mocný proud zaplaví, jako zaplavil evangelistu Jana nebo svaté Petra a Pavla, pozdvihuje svůj hlas; a jako roznesl zvučný hlas apoštolů do všech končin světa slova radostné zvěsti, stejně i tento člověk začne kázat evangelium Pána Ježíše.

Přijmi tedy i ty, co ti Kristus nabízí, aby se i tvůj hlas rozezněl. Shromáždi Kristovu vodu, tu, která chválí Hospodina, shromáždi vodu z mnoha míst, kam vypršela z prorockých mračen.

Každý, kdo shromažďuje vodu z hor a přivádí ji k sobě nebo kdo pije z pramenů, sám se stane mračnem dávajícím vodu. Naplň tedy hlubiny svého nitra, aby tvá země nasákla vláhou z vlastních studánek.

Nuže, kdo hojně shromažďuje, hojně čte a snaží se porozumět, ten se naplňuje. A kdo se naplnil, může dávat vláhu jiným. A proto Písmo říká: Jestliže jsou mraky plné, vylévají déšť na zem.

Ať jsou tedy tvé promluvy pramenem bohatým, čistým a průzračným: ať jejich mravní naučení naplňuje duši každého posluchače lahodností, líbeznost tvých slov ať si podmaňuje lid, aby s radostí kráčel tam, kam jej vedeš.

Tvá kázání ať jsou plná moudrosti. Proto i Šalomoun praví: Ústa moudrého jsou nástrojem poznání. A jinde: Tvá slova ať vždycky mají smysl. To znamená, aby se tvé promluvy vyznačovaly skvělým projevem a jasnozřivostí a aby tvoje kázání a výklady nepotřebovaly žádného dalšího potvrzení, naopak: tvá řeč má mluvit sama za sebe, ani slovo nemá přijít nazmar nebo se minout smyslem.

ZPĚV PO DRUHÉM ČTENÍ

2 Tim 4,2; srov. Mal 2,7

Hlásej slovo! Přicházej s ním, ať je to vhod či nevhod, usvědčuj, zakazuj, povzbuzuj * s všestrannou trpělivostí a znalostí nauky.

Rty kněze střeží poznání, z jeho úst se požaduje poučení. * S všestrannou trpělivostí a znalostí nauky.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, tys dal své církvi svatého biskupa Ambrože, učitele pravé víry a příklad apoštolské statečnosti; nepřestávej nám ani dnes dávat představené ochotné plnit tvou vůli a schopné statečně a moudře vést tvůj lid. Prosíme o to skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Nakonec se připojí:

Dobrořečme Pánu.

Bohu díky.

Modlí-li se někdo sám, může toto zvolání vynechat.

Při slavení prodloužené vigilie před nedělí nebo slavností se vsunou před chvalozpěv Bože, tebe chválíme kantika a evangelium, jak je uvedeno v Dodatku (zatím ještě není zpracován pro online breviář).

Předchází-li modlitba se čtením bezprostředně před jinou částí denní modlitby církve, může se začínat hymnem z této následující části; na konci modlitby se čtením se vynechá závěrečná modlitba i zvolání Dobrořečme Pánu a následující část začíná bez úvodního verše s odpovědí a Sláva Otci.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2023 J. Vidéky