## 15. červen 2024

## Sobota, mezidobí, 10. týden
2. týden žaltáře

Modlitba se čtením

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Pán učí: Blahoslavení

chudí duchem, v kterých není

pýcha ni žádost bohatství,

těch je nebeské království.

Blahoslavení lkající,

rozličný kříž snášející,

nechají světa marností,

budou potěšeni dosti.

Blahoslavení jsou tiší,

kteří slyšíce neslyší,

v křivdách o pomstu nestojí,

na zemi nejspíš obstojí.

Blahoslavení jsou věčně,

kdo spravedlnost srdečně

milují a lační po ní,

jistě budou nasyceni.

Jsou také blahoslavení

všichni lidé milosrdní,

neb milosrdenství dojdou,

bědám časným, věčným ujdou.

Blahoslavenství mnohého

jsou všichni srdce čistého,

neboť každý má věděti,

že budou Boha viděti.

Blahoslavení také jsou

ti, kdo sváry těžce nesou,

bližní smiřují, rovnají,

synů Božích jméno mají.

Také jsou blahoslavení,

kdo jsou pro pravdu věznění,

vyhnanství neb smrt snášejí,

ti do nebe náležejí.

Vpravdě jste blahoslavení,

jestliže by vám lidé zlí

zlořečili, trápíce vás,

a mluvili vše zlé o vás.

Radujte se z té milosti,

že je v nebeské radosti

složena hojná odplata,

která vám nebude vzata.

ŽALMY

1. ant. Hospodin učinil velké divy, jeho milosrdenství trvá na věky.

Žalm 136 (135)
Velikonoční chvalozpěv
Děkujeme ti, svatý Otče, a vyznáváme, že jsi veliký a žes všechna svá díla učinil v moudrosti a lásce. (IV. anafora)
I (1-9)

Oslavujte Hospodina, neboť je dobrý, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

Oslavujte Boha bohů, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

Oslavujte Pána pánů, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

On sám učinil velké divy, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

On moudře učinil nebe, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

On rozprostřel na vodách zemi, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

On učinil veliká světla, *

jeho milosrdenství trvá navěky:

slunce, aby vládlo ve dne, *

jeho milosrdenství trvá navěky,

měsíc a hvězdy, aby vládly v noci, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

Ant. Hospodin učinil velké divy, jeho milosrdenství trvá na věky.

2. ant. Vyvedl Izraele z Egypta, jeho milosrdenství trvá na věky.

II (10-15)

On pobil Egypťany v jejich prvorozencích, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

On vyvedl Izraele z jejich středu, *

jeho milosrdenství trvá navěky,

mocnou rukou a napřaženým ramenem, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

On rozdělil Rudé moře, *

jeho milosrdenství trvá navěky,

a převedl Izraele jeho středem, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

On svrhl faraona s jeho vojskem do Rudého moře, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

Ant. Vyvedl Izraele z Egypta, jeho milosrdenství trvá na věky.

3. ant. On nás vysvobodil od našich protivníků, jeho milosrdenství trvá na věky.

III (16-26)

On vedl svůj národ na poušti, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

On potřel veliké krále, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

On zabil mocné krále, *

jeho milosrdenství trvá navěky:

Sichona, krále amoritského, *

jeho milosrdenství trvá navěky,

a Oga, krále bašanského, *

jeho milosrdenství trvá navěky,

a dal jejich zem do majetku, *

jeho milosrdenství trvá navěky,

do majetku Izraeli, svému služebníku, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

On si vzpomněl na nás v našem ponížení, *

jeho milosrdenství trvá navěky,

a vysvobodil nás od našich protivníků, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

On dává pokrm každému tvoru, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

Oslavujte Boha nebes, *

jeho milosrdenství trvá navěky.

Ant. On nás vysvobodil od našich protivníků, jeho milosrdenství trvá na věky.

Ukaž mi své cesty, Hospodine,

pouč mě o svých stezkách.

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy Jozue

24,1-7.13-28

Obnova smlouvy v zaslíbené zemi

Jozue shromáždil všechny kmeny Izraele do Sichemu a svolal přední muže Izraele, jeho náčelníky, soudce a písaře. Když předstoupili před Boha, řekl Jozue všemu lidu: „Tak praví Hospodin, Bůh Izraele: Vaši předkové jako Terach, otec Abrahámův a Náchorův, přebývali kdysi za řekou (Eufratem) a sloužili jiným bohům. Vzal jsem Abraháma, vašeho otce, (ze země) za řekou (Eufratem) a vodil jsem ho po celé zemi kananejské, rozmnožil jsem jeho potomstvo a dal jsem mu Izáka. Izákovi jsem dal Jakuba a Ezaua, a Ezauovi do vlastnictví jsem dal hory Seir, zatímco Jakub a jeho synové sestoupili do Egypta. Potom jsem poslal Mojžíše a Áróna a potrestal jsem Egypťany divy, které jsem u nich způsobil, a pak jsem vás vyvedl. Vaše otce jsem vyvedl z Egypta a přišli jste k moři. Egypťané však pronásledovali vaše otce a vozy a jezdce k Rákosovému moři. Křičeli k Hospodinu, a on položil temnotu mezi vás a Egypťany; dal je zaplavit mořem, a to je přikrylo. Na vlastní oči jste viděli, co jsem Egypťanům způsobil! Pak jste přebývali dlouhý čas na poušti.

Dal jsem vám zemi, na níž jste se nelopotili, města, která jste nevystavěli, a přece v nich bydlíte a jíte z vinic a oliv, které jste nevysadili.“

„Nuže, bojte se Hospodina a služte mu dokonale a upřímně. Odstraňte bohy, kterým sloužili vaši předkové za řekou (Eufratem) a v Egyptě, a služte Hospodinu! Jestliže se vám nelíbí sloužit Hospodinu, vyvolte si dnes, komu chcete sloužit: zda bohům, kterým sloužili vaši předkové za řekou (Eufratem), či bohům Amoritů, v jejichž zemi přebýváte. Já však a má rodina budeme sloužit Hospodinu!“

Lid odpověděl: „Daleko ať je od nás myšlenka, že bychom opustili Hospodina a sloužili bohům cizím. Vždyť Hospodin je náš Bůh. On vyvedl nás a naše otce z egyptské země, z domu otroctví, a udělal před našima očima tyto veliké divy a chránil nás po celé cestě, kterou jsme šli, a mezi všemi národy, jejichž středem jsme procházeli. Hospodin vyhnal před námi všecky národy a Amority, kteří přebývali v zemi. I my chceme sloužit Hospodinu, neboť je náš Bůh!“

Tu řekl Jozue lidu: „Nebudete moci sloužit Hospodinu, neboť on je Bůh svatý, on je Bůh žárlivý, nebude snášet vaše přestupky a vaše hříchy. Jestliže opustíte Hospodina a budete sloužit bohům cizím, tu on se od vás odvrátí, zle s vámi naloží a zahubí vás, i když vám předtím prokázal dobrodiní.“

Ale lid Jozuovi odpověděl: „Nestane se tak, neboť chceme sloužit Hospodinu!“ Nato Jozue řekl lidu: „Sami jste si svědky, že jste si vyvolili Hospodina a chcete mu sloužit!“ – a oni odpověděli: „Ano, jsme svědky!“ Jozue pokračoval: „Nuže, odstraňte cizí bohy, kteří jsou u vás, a přikloňte své srdce k Hospodinu, Bohu Izraele!“ Lid odpověděl Jozuovi: „Hospodinu, našemu Bohu, chceme sloužit a jeho hlas poslouchat!“

Tak v onen den Jozue sjednal s lidem smlouvu a dal mu v Sichemu zákony a právní ustanovení. Jozue napsal tato slova do knihy Božího zákona. Pak vzal velký kámen a postavil ho tam pod terebint, který byl na místě zasvěceném Hospodinu. Jozue řekl všemu lidu: „Hle, tento kámen bude mezi námi jako svědek, neboť slyšel všechna Hospodinova slova, která k nám mluvil, a bude vám jako svědek, abyste svého Boha nezapírali.“ A Jozue lid propustil, každého do jeho dědičného podílu.

ZPĚV PO PRVNÍM ČTENÍ

Joz 24,16.24; 1 Kor 8,5-6

Daleko ať je od nás myšlenka, že bychom opustili Hospodina a sloužili cizím bohům. * Hospodinu, našemu Bohu, chceme sloužit a jeho hlas poslouchat.

Pro nás je pouze jeden Bůh. * Hospodinu.

DRUHÉ ČTENÍ

Z výkladů svatého Ambrože, biskupa, na žalmy

(Ps 1,9-12: CSEL 64,7.9-10)

Budu zpívat s vroucností, ale chci, aby zároveň zpíval i rozum

Co je půvabnější než žalm? Krásně o tom mluví sám David, který říká: Chvalte Hospodina, protože žalm je dobrý: Ať zní našemu Bohu příjemné a krásné chválení. A skutečně, v žalmech je všechno: děkovný chvalozpěv Božího lidu a Boží oslava, chvála lidu i hold veškerenstva; v žalmech promlouvá celý svět i hlas církve, zní v nich jásavé vyznání víry i naprostá oddanost Boží moci, radost ze svobody, křik veselí i ozvěna radosti. Žalm mírní hněv, brání neklidu, přináší úlevu ve smutku. Je ochráncem v noci, vůdcem a rádcem za dne; je naším štítem ve strachu, svátečním hodem ve svatosti; je obrazem klidu a zárukou míru a svornosti; tak jako citera vytváří z rozdílných a nestejných hlasů jediný souzvuk písně. Žalm rozeznívá počátek dne, žalmem zní i jeho konec.

V žalmu se střetává učení s krásou: zpěv je pramenem potěšení a zároveň nám přináší poučení. Co všechno jenom ti přijde na mysl při čtení žalmů! Tady čtu Zpěv pro milého, a hned hořím touhou po svaté lásce. Jinde narážím na milost zjevení, na svědectví o zmrtvýchvstání a na dary nových zaslíbení. A opět jinde se učím vyhýbat hříchu a nestydět se za lítost nad svými vinami.

Co jiného je tedy žalm než nástroj ctností, na který hraje ctihodný prorok pomocí Ducha Svatého jako na lyru a rozeznívá zemi líbeznou nebeskou melodií? Když pomocí nástroje se strunami ze střev mrtvých zvířat vytváří z různosti rozličných tónů souzvuk a vysílá k nebesům píseň Boží chvály, zároveň nás tím přece poučuje, že nejprve musíme zemřít hříchu, a pak z nástroje svého těla vyloudit akord ctnostných skutků, aby se naše láska a zbožnost donesla k Pánu.

David nás také naučil, že je třeba, abychom zpívali v hloubi duše, aby nám žalmy zněly v srdci. A stejnou věc prohlašoval i Pavel, když říkal: Budu konat modlitbu s vroucností, ale chci, aby se přitom modlil i rozum; budu zpívat chvály s vroucností, ale chci, aby je zároveň zpíval i rozum. Je totiž třeba utvářet náš život i skutky se zřetelem k vyšším cílům, aby sladké potěšení nedráždilo tělesné vášně, poněvadž ty nevedou k osvobození duše, nýbrž ji zatěžují. I svatý Prorok přece připomíná, že zpívá žalmy, aby vykoupil svou duši, když říká: Budu tě opěvovat na citeře, Bože, Svatý Izraele! Jásat budou moje rty, když ti budu zpívat, i má duše, kterou jsi vykoupil.

ZPĚV PO DRUHÉM ČTENÍ

Žl 92 (91),2.4

Dobré je chválit Hospodina, * opěvovat tvé jméno, Svrchovaný!

Na desetistrunné harfě a lyře, písní s doprovodem citery * opěvovat.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, od tebe pochází všechno dobré; slyš naše pokorné prosby a dej, abychom tebou vedeni poznávali, co je správné, a s tvou pomocí to také konali. Prosíme o to skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2023 J. Vidéky