## 4. červen 2024

## Úterý, mezidobí, 9. týden
1. týden žaltáře

Modlitba se čtením

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Toužíme, ó Ježíši,

slovům tvým vždy naslouchati,

učiň srdce schopnější

slova svatá přijímati,

veď nás od věcí pozemských,

abychom došli nebeských.

Srdce naše, rozum náš

velkou tmou jsou zatemněny,

Pane, ty vše v rukou máš,

dej nám světlo k osvícení;

dobré chtění i myšlení

pochází z tvého učení.

Blesku slávy, jasnosti,

Světlo světla Boha Otce,

obdař nás svou milostí,

rozvaž jazyk, uši, srdce;

náš zpěv, prosby a chválení

ať dojdou v nebi slyšení.

ŽALMY

1. ant. Hospodin soudí spravedlivě, zjednává právo chudým.

Žalm 10 (9 B)
Bůh pomáhá utlačovaným
Blahoslavení, vy chudí, neboť vaše je Boží království. (Lk 6,20)
I (1-11)

Hospodine, proč jsi tak vzdálen, *

proč se skrýváš v dobách tísně?

Bezbožník zpupně pronásleduje ubožáka, *

chytí ho do nástrah, které si přichystal.

Vždyť hříšník se chlubí svou náruživostí, *

rouhá se chamtivec, pohrdá Hospodinem.

Namlouvá si bezbožník ve své opovážlivosti: †

„On nepotrestá! Bůh není!“ *

To je celé jeho smýšlení.

Po celý čas se mu vše daří, †

je daleko od myšlenky na tvůj soud, *

na všechny své odpůrce hledí s výsměchem.

Říká si pro sebe: „Nic mnou nehne, *

z pokolení do pokolení mě neštěstí nepotká.“

Jeho ústa jsou plná kletby, lsti a úkladu, *

pod jeho jazykem jen útrapa a hoře.

Sedí na číhané poblíž osad, †

zabíjí nevinného ve skrytu, *

jeho oči slídí po chudákovi.

Číhá v úkrytu jako lev ve svém doupěti, †

číhá, aby lapil ubožáka, *

lapí ho a vtáhne do své sítě.

Přikrčí se, po zemi se plazí, *

chudáci klesají v jeho drápech.

Myslí si v srdci: „Bůh zapomněl, *

odvrátil svou tvář, vůbec se nedívá!“

Ant. Hospodin soudí spravedlivě, zjednává právo chudým.

2. ant. Hospodine, ty sleduješ útrapy i žal, na tebe spoléhá ubožák.

II (12-18)

Povstaň, Hospodine, Bože, zdvihni svou ruku, *

nezapomínej na chudáky!

Jak to, že bezbožník pohrdá Bohem *

a říká si v srdci: „Nepotrestá!“?

Ty však vidíš; ty sleduješ útrapy i žal, *

abys je vzal do svých rukou.

Na tebe se spoléhá ubožák, *

sirotkovi tys pomocníkem.

Zlom rámě bezbožného bídáka, *

ztrestej jeho nepravost a nebude ho.

Hospodin je králem na věčné časy, *

vyhynuli pohané z jeho země.

Přání ubohých jsi vyslyšel, Hospodine, *

vzpružil jsi jim srdce, popřáls jim sluchu,

abys právo zjednal slabému a sirotku, *

aby člověk, vzešlý ze země, už nenaháněl strachu.

Ant. Hospodine, ty sleduješ útrapy i žal, na tebe spoléhá ubožák.

3. ant. Hospodinovy výroky jsou upřímná slova.

Žalm 12 (11)
Prosba o pomoc proti zpupným
Kvůli nám ubohým poslal Otec svého Syna. (Sv. Augustin)

Pomoz, Hospodine, zbožných ubývá, *

mezi lidmi se vytrácí věrnost.

Klamou se navzájem falešnými slovy, *

hovoří úlisným rtem, dvojakým srdcem.

Nechť Hospodin zničí každý úlisný ret, *

jazyk, který chlubivě mluví,

ty, kteří říkají: „Naše síla je v jazyku, *

rty máme k vlastnímu prospěchu; kdo je náš pán?“

„Pro útisk ubohých, sténání chudých †

už povstanu, praví Hospodin, *

spásu dám tomu, kdo po ní touží.“

Hospodinovy výroky jsou upřímná slova, *

ryzí stříbro, zbavené hlíny, sedmkrát tříbené.

Ty nás, Hospodine, ochráníš *

a zachováš navždy před tímto pokolením.

Kolem se toulají bezbožníci, *

vyvyšují se nejhorší z lidí.

Ant. Hospodinovy výroky jsou upřímná slova.

Hospodin učí pokorné správně jednat,

vede je po svých cestách.

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy Job

31,1-8.13-23.35-37

Job zdůrazňuje svou spravedlnost

(Job řekl:)

„Smlouvu jsem uzavřel se svýma očima,

že nebudu na pannu chtivě hledět.

Jaký úděl Bůh posílá shůry,

jaký osud přiřkne Všemohoucí z nebes?

Nehrozí snad neštěstí zločinci,

zkáza těm, kdo činí nepravosti?

Nevidí snad on mou cestu,

nepočítá všechny mé kroky?

Jestliže jsem kráčel ve lži,

jestliže spěchala má noha za klamem,

ať mě Bůh zváží na poctivé váze

a uzná mou bezúhonnost.

Jestliže sešly mé kroky z cesty,

mé srdce se dalo strhnout očima,

jestliže na mých dlaních ulpěla špína,

pak ať jiný jí, co jsem nasel,

ať má setba je vytrhána.

Jestliže jsem pohrdl právem svého služebníka,

své služky, když měli se mnou spor,

co bych si počal, až Bůh povstane k soudu,

co bych mu odpověděl, až bude vyšetřovat?

Což i (mého služebníka) nestvořil v lůně můj Tvůrce,

nehnětl ho stejný Bůh v životě matky?

K potřebám slabých jsem nebyl necitelný,

očím vdovy jsem nedal zahynout touhou,

své sousto jsem nejídal sám,

sirotek se mnou se o ně dělil.

Vždyť (Bůh) jak otec mě vychovával od mého mládí,

od mateřského lůna se o mě staral.

Když jsem viděl ubožáka bez oděvu,

když se chudák neměl čím přikrýt,

což jeho bedra mně nežehnala,

nehřál se vlnou mých ovcí?

Jestliže jsem hrozil svou rukou nevinnému,

protože jsem viděl oporu v bráně,

pak ať mi rámě vypadne z plece,

ať se můj loket zlomí ve svém kloubu,

neboť děsná by byla má záhuba od Boha,

před jeho velebností bych nemohl obstát.

Kéž by mě někdo slyšel!

To je mé poslední slovo! Kéž se mi Všemohoucí ozve!

Můj protivník ať podá žalobu!

Jistě ji ponesu na svém rameni,

jako korunu si ji ovinu (kolem hlavy),

zpravím ho o každém kroku,

přijdu k němu jako kníže!

ZPĚV PO PRVNÍM ČTENÍ

Job 31,35.4

Kéž by mě někdo slyšel. * Kéž se mi Všemohoucí ozve!

Nevidí snad on mou cestu, nepočítá všechny mé kroky? * Kéž se mi.

DRUHÉ ČTENÍ

Z duchovních naučení svatého Doroteje, opata

(Doct. 13, De accusatione sui ipsius, 2-3; PG 88,1699)

Falešný duchovní mír

Jakou radost a jaký klid zakoušívá ten, kdo obviňuje sám sebe! Když se mu stane něco nepříjemného, když je odsuzován, když utrpí nějakou škodu nebo hanbu, když na něho dolehne jakékoli jiné soužení, už předem uznává, že si to plně zaslouží a vůbec se nevzrušuje. Existuje nad to větší klid a vyrovnanost?

Můžete mi namítnout: „A co když mě nějaký bratr trápí a já přes všechno zpytování neshledávám, že bych mu k tomu zavdal nějakou příčinu? Proč bych si měl dávat nějakou vinu?“

Každý, kdo se zpytuje pečlivě a s bázní Boží, rozhodně zjistí, že nikdy není zcela bez viny, a přijde na to, že vždycky k tomu zavdal nějakou příčinu buď skutkem nebo slovem nebo postojem. Ale i kdyby zjistil, že se ničím z toho v té chvíli neprovinil, určitě tomu bratrovi ublížil jindy, ať už v této nebo i jiné záležitosti, anebo že ublížil nějakému jinému bratru. A že proto právem teď trpí, i když třeba pro jiné hříchy, které napáchal jindy v hojnosti. Jak jsem řekl, jestliže zpytujeme s bázní Boží a pečlivě své svědomí, shledáme, že na všem máme vinu.

Někdo se může ptát, proč by se měl obviňovat, když se mu třeba stane, že je plný pokoje a blaženého klidu, a tu přijde bratr a řekne mu nějaké nepříjemné nebo zraňující slovo, on je nemůže snést, a tak se rozhněvá a rozčílí; považuje to za správné a zdůvodňuje si to: „Kdyby ke mně nepřišel a nemluvil na mne a neznervózňoval mě, nikdy bych nehřešil.“

To je směšné a nepodložené uvažování. Copak ten, kdo na něho promluvil, zasel do něho vášeň? Pouze mu tu vášeň, která v něm byla, ukázal, aby se z ní, bude-li chtít, mohl kát. Takový člověk se podobá zkaženému pšeničnému chlebu: zvenku se sice ještě leskne a vypadá pěkně, ale jakmile ho někdo rozlomí, ukáže se, že je uvnitř plesnivý.

Tak je to i s tím, kdo si myslí, že žije v klidu a míru, ale má v sobě vášeň, o níž neví. Stačí, když přijde bratr a prohodí nějaké nepříjemné slovo, a hned se všechen hnis a hniloba ukrytá v srdci vyvalí navenek. Chce-li proto dosáhnout milosrdenství, musí činit pokání, očistit se a snažit se o polepšení. Pak uvidí, že by měl svému bratrovi spíše děkovat, než mu křivdit, protože mu přinesl velký užitek.

A opravdu. Napříště již pro něho nebudou pokušení tak těžká, a čím větší bude dělat pokroky, tím budou zkoušky pro něho lehčí. Neboť když duše činí pokroky, stává se silnější a schopnější snášet všechny přicházející těžkosti.

ZPĚV PO DRUHÉM ČTENÍ

1 Kor 4,4.5

Moje svědomí mně sice nic nevyčítá, ale tím ještě nejsem ospravedlněn. * Úsudek o mně patří Pánu.

On vynese na světlo věci, které jsou dosud ukryty v temnotách. * Úsudek.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, náš nebeský Otče, dovoláváme se tvé prozřetelnosti, jejíž záměry nikdo nemůže zmařit, a prosíme: odvrať od nás všechno, co nám škodí, a všechno, co nám dáváš, ať nám prospívá. Skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2023 J. Vidéky