## 3. listopad 2024

## 31. Neděle v mezidobí
3. týden žaltáře

Modlitba se čtením

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Jezu Kriste, Synu Boží,

plný nebeského zboží,

rač přítomen býti,

svým darem nás obdařiti,

slovo svoje nám předkládej,

v něm nasycení dej.

Ty jsi Slovo Otce svého

a obraz výborný jeho,

skrz tebe svou mocí

stvořil Otec všechny věci,

svým slovem vše udržuješ

a moudře spravuješ.

Ty, jenž jsi světlem národům

a ze všech vzděláváš svůj dům,

ty jsi naše slunce,

vycházející od Otce,

všechny jasně osvěcuješ,

život nám daruješ.

Přidej k tomu své milosti,

ať slova tvá s ochotností

srdcem přijímáme,

že jsme z Boha, poznáváme,

nejsme marní posluchači

spasitelných řečí.

Ať v zemi srdce našeho

Duchem tvým napraveného

slov tvých přijímání

nese hojné požehnání

a dar pravdy z tvé milosti

ať se v nás rozhostí.

Ať v tvé pravdě zůstáváme,

tak ovoce vydáváme

života ctnostného,

abychom mohli slavného

života v nebi dojíti,

s tebou věčně býti.

ŽALMY

1. ant. Každý den tě budu velebit, Hospodine, aleluja. [Tištěný breviář neobsahuje „Aleluja“ na konci všech antifon pro třetí neděli žaltáře; doplněno podle latinského vydání.]

Žalm 145 (144)
Chvála Boží velikosti
Svatý jsi, (Bože,) ty, který jsi a který jsi byl. (Zj 16,5)
I (1-9)

Budu tě oslavovat, můj Bože, králi, *

budu velebit tvé jméno po všechny věky.

Každý den tě budu velebit *

a chválit tvé jméno po všechny věky.

Veliký je Hospodin a veškeré chvály hodný, *

jeho velikost je nevýstižná.

Jedno pokolení zvěstuje druhému tvé činy *

a oznamuje tvoji moc.

Mluví o nádherné slávě tvé vznešenosti, *

rozmlouvají o tvých divech.

Vypravují o moci tvých hrozivých skutků, *

hovoří o tvé nesmírnosti.

Rozhlašují chválu tvé velké laskavosti, *

jásají nad tvou spravedlností.

Milosrdný a milostivý je Hospodin, *

shovívavý a plný lásky.

Dobrotivý je Hospodin ke všem *

a soucit má se všemi svými tvory.

Ant. Každý den tě budu velebit, Hospodine, aleluja. [Tištěný breviář neobsahuje „Aleluja“ na konci všech antifon pro třetí neděli žaltáře; doplněno podle latinského vydání.]

2. ant. Tvé království, Hospodine, je království všech věků, aleluja.

II (10-13a)

Ať tě chválí, Hospodine, všechna tvá díla *

a tvoji zbožní ať tě velebí!

Ať vypravují o slávě tvého království, *

ať mluví o tvé síle,

aby poučili lidi o tvé moci, *

o slávě tvé vznešené říše.

Tvé království je království všech věků *

a tvá vláda trvá po všechna pokolení.

Ant. Tvé království, Hospodine, je království všech věků, aleluja.

3. ant. Věrný je Hospodin ve všech svých slibech a svatý ve všech svých činech, aleluja. †

III (13b-21)

Věrný je Hospodin ve všech svých slibech *

a svatý ve všech svých činech.

† Hospodin podpírá všechny, kdo klesají, *

a pozvedá všechny sklíčené.

Oči všech doufají v tebe *

a ty jim dáváš pokrm v pravý čas.

Otvíráš svou ruku *

a sytíš vše živé s laskavostí.

Spravedlivý je Hospodin ve všech svých cestách *

a svatý ve všech svých činech.

Blízko je Hospodin všem, kdo ho vzývají, *

všem, kdo ho vzývají upřímně.

Vyplní vůli svých ctitelů, *

slyší jejich volání a zachrání je.

Zachovává Hospodin všechny, kdo ho milují, *

a všechny bezbožníky zničí.

Ať má ústa hlásají Hospodinovu chválu, *

vše, co žije, ať velebí jeho svaté jméno po všechny věky!

Ant. Věrný je Hospodin ve všech svých slibech a svatý ve všech svých činech, aleluja.

Můj synu, dbej na má slova,

uchovej je hluboko v srdci.

PRVNÍ ČTENÍ

Začátek první knihy Makabejské

1,1-24

Vítězství a pýcha Řeků

Alexandr Makedonský, syn Filipův, který vládl nejprve v Řecku, když vytrhl ze země Chettim a porazil Dareia, krále Peršanů a Médů, vedl četné války, zmocnil se ohrazených měst a pobil krále země. Dostal se až na konec světa a vyplenil mnoho národů. Když celý svět před ním ztichl, jeho pýcha neznala hranic. Shromáždil velmi silné vojsko, opanoval území jiných národů a vladařů, a všichni mu museli odvádět daně. Potom však ulehl a poznal, že se blíží smrt. Svolal své vznešené dvořany, s ním od mládí vychovávané, a ještě za svého života mezi ně rozdělil království. Alexandr zemřel po dvanácti letech vlády.

Vlády se ujali jeho dvořané, každý na svém údělu. Všichni si po jeho smrti nasadili královské čelenky a po nich zase na mnoho let jejich synové; napáchali mnoho zlého v zemi.

Z krále Antiocha vzešel hříšný výhonek, syn Antioch Epifanes, který byl kdysi v Římě jako rukojmí. Králem se stal stého třicátého sedmého roku řecké vlády.

V těch dnech povstali z Izraele bohaprázdní lidé a přemluvili mnohé. Říkali: „Pojďme a sjednejme s okolními národy smlouvu, neboť od té doby, kdy jsme se od nich odloučili, stihlo nás mnoho zlého.“ Tato řeč se jim zalíbila. Někteří z lidu byli tak horliví, že se odebrali ke králi, a ten jim dovolil, aby zavedli pohanské mravy. Vystavěli tedy v Jeruzalémě tělocvičnu podle obyčeje pohanů, znovu si udělali předkožky, a tak odpadli od svaté smlouvy. Spřátelili se s pohany, zaprodali se jim a konali zlo.

Když měl Antioch zato, že se jeho vláda upevnila, začal vládnout i nad Egyptem, takže kraloval nad dvěma říšemi. Vtrhl do Egypta s ohromným vojskem a s válečnými vozy, se slony a s jízdou a s velikým loďstvem, a vedl válku proti egyptskému králi Ptolemaiovi. Ptolemaios se před ním obrátil na útěk a mnoho raněných padlo. Antioch dobyl egyptská opevněná města a zemi vyplenil.

Po porážce Egypta se Antioch vrátil roku stého čtyřicátého třetího a napadl Izraele. S obrovským vojskem vtrhl do Jeruzaléma. Zpupně vešel do svatyně a uloupil zlatý oltář a svícen se vším příslušným vybavením. I stůl na předkladné chleby, obětní misky, poháry a zlaté kadidelnice, jakož i oponu a věnce. Zlatou ozdobu na průčelí chrámu a všechno zlato dal sloupat. Zmocnil se stříbra, zlata i vzácných nádob a odvezl s sebou všechny poklady, jež objevil v úkrytech. Když všechno vyplenil, odtáhl do své země. Způsobil krveprolití a pyšnil se tím.

ZPĚV PO PRVNÍM ČTENÍ

Srov. Iz 54,6-7; 1 Sam 2,9; Oz 6,1

Na maličkou chvilku jsem vás opustil, avšak s velkým slitováním se vás znovu ujmu, praví váš Bůh. * Bezbožní zajdou ve tmách, neboť nikdo nezvítězí svou silou.

Nuže, vraťme se k Hospodinu! * Bezbožní.

DRUHÉ ČTENÍ

Z pastorální konstituce 2. vatikánského sněmu o církvi v dnešním světě.

(Gaudium et spes, n. 78)

Jak budovat mír

Mír neznamená jenom to, že není válka, ani se neomezuje na pouhé úsilí o rovnováhu nepřátelských sil, ani nevzniká z panovačné nadvlády, nýbrž správně a výstižně se označuje jako dílo spravedlnosti. Je plodem řádu, který jeho božský Budovatel vložil do základů lidské společnosti a který mají lidé žíznící po stále dokonalejší spravedlnosti uvádět ve skutek. Obecné blaho lidstva je sice v podstatě řízeno věčným Božím zákonem, ale jeho konkrétní požadavky podléhají postupem času neustálým změnám; proto nebylo nikdy dosaženo míru jednou provždy, ale je ho třeba neustále budovat. A protože lidská vůle je mimoto nestálá a poraněná hříchem, vyžaduje úsilí o mír, aby každý vytrvale ovládal své vášně a aby legitimní autorita byla bdělá.

Ani to však nestačí. Takového míru se na zemi nedosáhne, nebude-li zajištěno osobní blaho a nebudou-li se lidé s důvěrou a z vlastní vůle mezi sebou dělit o bohatství ducha a tvůrčích schopností. Pevné odhodlání respektovat ostatní lidi a národy i jejich důstojnost a usilovné uskutečňování bratrství je pro budování míru naprosto nezbytné. Takže mír je také plodem lásky, která daleko překračuje to, co může poskytnout spravedlnost.

Pozemský mír pramenící z lásky k bližnímu je přitom obrazem a důsledkem míru Kristova, vyvěrajícího z Boha Otce. Vtělený Syn, Kníže pokoje, totiž skrze svůj kříž smířil všechny lidi s Bohem, obnovil jednotu všech v jednom lidu a v jednom těle, svým vlastním tělem zabil nenávist, a vyvýšen vzkříšením rozlil do lidských srdcí Ducha lásky.

Proto snažně vyzýváme všechny křesťany, aby žili podle pravdy a v lásce a spojili se s opravdu mírumilovnými lidmi k vyprošení a uskutečnění míru.

Týž duch nás nutí, abychom vyslovili uznání těm, kteří odmítají domáhat se svých práv násilím a uchylují se k takovým obranným prostředkům, jaké mají koneckonců po ruce i slabí, a pokud možno tak, aby se neporušovala práva ani povinnosti ostatních nebo celého společenství.

ZPĚV PO DRUHÉM ČTENÍ

Srov. 2 Mak 1,24.25.27; Sir 50,23

Shromáždi nás a shlédni na ponížené a opovrhované. * Popřej nám za našich dnů pokoj!

Bože, stvořiteli všeho, spravedlivý a milosrdný, ty sis vyvolil naše otce a posvětils je. * Popřej.

CHVALOZPĚV Bože, tebe chválíme

Bože, tebe chválíme.

MODLITBA

Modleme se.

Všemohoucí a milosrdný Bože, ty nám dáváš všechnu potřebnou milost, abychom ti mohli správně a věrně sloužit; zbav nás všeho, co nám brání v plnění tohoto našeho poslání, ať bezpečně směřujeme k svému cíli a splní se na nás tvá zaslíbení. Prosíme o to skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2023 J. Vidéky