## 18. říjen 2024

## Sv. Lukáše, evangelisty
svátek

Byl pravděpodobně syrského původu a podrobnější zmínky o Antiochii (Sk 6,1-6; 11,20-30; 13,1 a násl.) vzbuzují dojem, že odtud pocházel. Nepatřil k židovskému národu (srov. Kol 4,11 a násl.) a byl lékařem (Kol 4,14). Doprovázel sv. Pavla na jeho druhé apoštolské cestě od Troady až do Filip (Sk 16,10-17). Tam patrně asi 6 let upevňoval křesťanské učení (asi 51 – 57), potom se znovu přidal k sv. Pavlovi při návratu z třetí apoštolské cesty a šel s ním do Jeruzaléma (Sk 20,5 – 21,18); tam se setkal s apoštolem Jakubem a s jeruzalémskými staršími (21,18). Byl s apoštolem Pavlem na cestě do římského vězení (Sk 27,1 – 28,16; Kol 4,14; Flm 24), při následujícím dvouletém pobytu v Římě měl možnost poznat se s evangelistou Markem (Kol 4,10-14; Flm 24) a jako jediný zůstal v Pavlově blízkosti i při druhém věznění před smrtí v Římě (2 Tim 4,11). Jeho další osudy nejsou bezpečně známé, protože zprávy o místech jeho působení se velmi liší (Galie, Itálie, Dalmácie, Řecko). Zemřel pravděpodobně v Achai. Východní i západní křesťané slaví jeho svátek 18. X. Jeho evangelium a Skutky apoštolů zdůrazňují Boží milosrdenství a otevřenost poselství spásy pro všechny národy i společenské vrstvy.

Ranní chvály

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Na počátku církve svaté

měli potěšení

všichni, kterým slovo vzaté

z Kristova učení

zvěstovali kazatelé:

jedno srdce, jedna vůle

byli od té chvíle.

Šli mezi všecky národy,

pokání hlásali,

bez koukolu slovo pravdy

všude rozsévali.

Ducha měli prvotiny,

jím spravovali své činy

i země končiny.

Posláni jsou na vinici,

aby pracovali,

jako Kristovi dělníci,

jiné na ni zvali,

cestu jim ukazovali,

Ježíše světu hlásali,

jeho velebili.

Vydal sladkost vinný kořen

beze vší hořkosti,

z té vinice chutný hrozen,

zdravé ratolesti;

v Kristu, v tom vinném kořeni,

tak apoštolské štípení

mělo založení.

Nebo:

Chválíme evangelistu

za radostnou zvěst o Kristu,

za Boží Slovo v knize knih

o lásce, která smývá hřích.

On zapsal vše, co Boží Syn

hlásal a pro nás vykonal,

aby i nás svým poselstvím

k následování povolal.

Lidem všech věků, národů

ta zpráva nese svobodu,

je lékem v naší slabosti,

bezedným zdrojem milosti.

Buď chválen, Bože v Trojici,

vyslyš hlas církve prosící,

posvěť nás, proměň, obnovuj,

ať jsme ti věrni stůj co stůj. Amen.

1. ant. Bůh ho svou milostí povolal, aby byl služebníkem evangelia.

Žalmy a kantikum ze společných textů o apoštolech.

2. ant. Všechno dělám pro hlásání evangelia, abych získal podíl na jeho zaslíbeních.

3. ant. Byla mi dána milost: zvěstovat pohanům nevystižitelné Kristovo bohatství.

KRÁTKÉ ČTENÍ

Kol 1,3-6a

Když se za vás modlíme, nepřestáváme děkovat Bohu, Otci našeho Pána Ježíše Krista. Slyšeli jsme totiž o vaší víře ve spojení s Kristem Ježíšem a o vaší lásce ke všem věřícím, a to pro naději na odměnu, která je vám připravena v nebi. O té naději jste slyšeli už dříve při hlásání slova pravdy, radostné zvěsti, která k vám pronikla. A jako už přináší ovoce a šíří se na celém světě, tak je tomu také u vás.

ZPĚV PO KRÁTKÉM ČTENÍ

Vypravujte mezi všemi národy o Hospodinových činech, * oslavujte jeho jméno. Vypravujte.

Rozhlašujte den po dni jeho spásu, * oslavujte jeho jméno. Sláva Otci. Vypravujte.

Ant. ke kant. P. M. Svatý Lukáš napsal evangelium o dobrotě a milosrdenství Božího Syna; proto ho dnes chválí celá církev.

PROSBY

Bůh nás povolal k pravé víře skrze evangelium svého Syna. Prosme za jeho svatý lid:

Bože, rozpomeň se na svou církev.

Otče, tys vzkřísil svého Syna, velikého pastýře ovcí,

posiluj nás, ať o něm vydáváme svědectví po celém světě.

Tys poslal svého Syna na svět, aby hlásal chudým radostnou zvěst,

pomáhej nám, když máme hlásat evangelium všemu tvorstvu.

Tys poslal svého Syna rozsévat semeno slova,

dej, ať se všichni, kdo rozsévají tvé slovo s námahou, mohou radovat z bohaté sklizně.

Tys poslal svého Syna, aby svou krví usmířil s tebou celý svět,

dej, ať všichni spolupracujeme na tvém díle spásy.

Tys uvedl svého Syna do nebeské slávy,

uveď do svého nebeského království i naše zemřelé.

19. října

Sv. Jana de Brébeuf a Izáka Joguese, kněží, a druhů, mučedníků

V letech 1642-1649 zemřelo v Severní Americe po krutém mučení osm misionářů z Tovaryšstva Ježíšova. V roce 1625 převzali v pohraniční oblasti mezi Kanadou a Spojenými státy misie u domorodých indiánských kmenů Hurónů a Irokézů, u nichž předtím (1615 a 1622) františkáni neměli úspěch. Tito jezuité byli všichni francouzského původu. Za svaté byli prohlášeni v roce 1930. Jean de Brébeuf se narodil v roce 1593 v Normandii; pracoval mezi Huróny nejdéle; osvojil si hurónskou řeč a sestavil slovník, gramatiku a katechismus; byl umučen od Irokézů (16. III. 1649) v osadě sv. Ignáce u Hurónského jezera na kanadském území. Isaac Jogues se narodil 1607 v Orléansu a byl umučen (18. X. 1646) v irokézské osadě na místě dnešního Auriesville ve státě New York. Dva pomocníci umučení na území Spojených států: René Goupil, první mučedník v Americe (+ 29. IX. 1642) a Jean de La Lande (+ 19. X. 1646). Čtyři kněží umučení v Kanadě: Antoine Daniel (+ 4. VII. 1648), Gabriel Lalement (+ 17. III. 1649), Charles Garnier (+ 7. XII. 1649) a Noël Chabanel (+ 8. XII. 1649).

Společné texty o více mučednících nebo o duchovních pastýřích.

ZÁVĚREČNÁ MODLITBA

Bože, tys vyvolil svatého Jana, Izáka a jejich druhy, aby přinesli křesťanství krajinám Severní Ameriky, a dals jim sílu, aby setbu tvého slova zavlažili svou krví; na jejich přímluvu žehnej práci své církve, aby se evangelium šířilo do všech končin světa.

Téhož dne 19. října

Sv. Pavla od Kříže, kněze

Narodil se 3. I. 1694 v obci Ovadě poblíž Alessandrie (v severozápadní Itálii) jako druhý ze 16 dětí. V mládí pomáhal otci v obchodě a svému faráři (od roku 1713) při vyučování náboženství. Rozjímání o Ježíšově utrpení a touha po přísném asketickém životě ho přivedly k rozhodnutí založit řád pasionistů. Kromě tří obvyklých slibů skládali ještě čtvrtý: šířit úctu k utrpení Páně. Pro příliš tvrdou přísnost byly jejich stanovy schváleny nejprve ústně (1724) a teprve po úpravách (1741) písemně. Po vysvěcení na kněze (1727) se usadil se svými druhy na vrchu Monte Argentariu severně od Říma a odtud konali lidové misie; do roku 1773 už měli ve střední Itálii 12 klášterů. Založil také ženskou větev řádu pasionistů (1771). Jako odkaz zanechal kromě řeholních pravidel svůj duchovní deník a více než 2000 dopisů. Zemřel 18. X. 1775 v klášteře při bazilice sv. Jana a Pavla v Římě. Za svatého byl prohlášen v roce 1867.

Společné texty o duchovních pastýřích nebo o svatých mužích (o řeholnících).

ZÁVĚREČNÁ MODLITBA

Bože, dej nám svou milost, ať jako svatý Pavel od Kříže přilneme vroucí láskou k tvému ukřižovanému Synu a statečně na sebe bereme svůj kříž. Prosíme o to

21. října

Bl. Karla Rakouského

Karel Rakouský se narodil 17. srpna 1887 v Persenbeugu v diecézi St. Pölten. Dne 21. října 1911 uzavřel manželství se Zitou z rodu Bourbon-Parma. Se svou manželkou a dětmi vedl příkladný rodinný život. Byla to opravdová domácí církev, vedená láskou k nejsvětější svátosti a k blahoslavené Panně Marii. V době 1. světové války se v roce 1916 stal císařem Rakouska, kam až do října 1918 patřily i země nynější České republiky, a byl korunován jako král Maďarska. Usiloval o spravedlivý a trvalý mír a prosazoval právo a spravedlnost. Po změně státního uspořádání byl v roce 1919 donucen opustit vlast, žil v chudobě a svou nemoc snášel s hlubokou důvěrou v Boha. Když 1. dubna 1922 umíral ve Funchalu na ostrově Madeiře, vzýval jméno Ježíšovo. Papež Jan Pavel II. ho 3. října 2004 prohlásil za blahoslaveného.

Společné texty o svatých mužích.

ZÁVĚREČNÁ MODLITBA

Bože, ty jsi vedl blahoslaveného Karla obtížemi tohoto světa od vlády pozemské ke koruně nebeské; na jeho přímluvu nám pomáhej, ať tvému Synu a našim bratřím a sestrám sloužíme tak, abychom dosáhli věčného života.

22. října

Sv. Jana Pavla II., papeže

Karel Josef Wojtyla se narodil v roce 1920 ve Wadovicích v Polsku. Po vysvěcení na kněze a doplnění teologických studií v Římě se vrátil do vlasti a plnil různé pastorační a akademické úkoly. Pracoval jako pomocný biskup v Krakově. V roce 1964 se stal krakovským arcibiskupem a účastnil se 2. vatikánského sněmu. Dne 16. října 1978 byl zvolen papežem a přijal jméno Jan Pavel II. Den 22. října je výročním dnem, kdy se slavnostně veřejně ujal úřadu. Vynikal zvláště apoštolskou péčí o rodiny, mládež a nemocné, která ho vedla k nesčetným návštěvám Božího lidu po celém světě. Bohatým dědictvím jeho učitelského úřadu, které církvi zanechal, je zejména vyhlášení Katechismu katolické církve a Kodexu kanonického práva, jak latinské církve, tak i církví východních. Dne 2. dubna 2005 v Římě zesnul v Pánu, v den před 2. velikonoční nedělí zvanou Božího milosrdenství.

Společné texty o duchovních pastýřích: o papežích.

ZÁVĚREČNÁ MODLITBA

Bože, bohatý ve svém milosrdenství, tys povolal svatého papeže Jana Pavla Druhého, aby vedl celou tvou církev; dej, ať podle jeho učení s důvěrou otevíráme svá srdce spásonosné milosti Krista, jediného Vykupitele člověka. Prosíme o to

23. října

Sv. Jana Kapistránského, kněze

Narodil se 3. VI. 1386 v horském městečku Capestranu ve střední Itálii. Po vystudování práv se stal v Perugii soudcem (1413). Vstoupil k františkánům (1416) a po vysvěcení na kněze (kolem roku 1420) byl pověřen zakládáním přísnějších františkánských klášterů. Po roce 1425 vykonal mnoho cest po Itálii, do Francie, Holandska a Svaté země; svými kázáními strhoval davy v celé střední Evropě, též v mnoha městech v Čechách a na Moravě. Jako spoluorganizátor obrany křesťanské Evropy se velmi zasloužil o vítězství nad Turky u Bělehradu (1456). Brzy nato zemřel 23. X. 1456 v Iloku u Dunaje (v dnešním Chorvátsku). Za svatého byl prohlášen v roce 1690.

Společné texty o duchovních pastýřích.

ZÁVĚREČNÁ MODLITBA

Bože, tys povolal svatého Jana Kapistránského, aby v dobách soužení posiloval tvůj křesťanský lid; pomáhej své církvi i dnes, aby žila v bezpečí a v trvalém míru. Prosíme o to

24. října

Sv. Antonína Marie Klareta, biskupa

Narodil se 23. XII. 1807 v Sallentu nedaleko Barcelony ve Španělsku jako pátý z deseti dětí. Po vysvěcení na kněze (1835) působil jako farář a jako apoštolský misionář v rodné Katalánii a krátký čas také na Kanárských ostrovech. Založil společnost pro vydávání náboženských knih (1847); sám jich také mnoho napsal. V roce 1849 založil misionářskou kongregaci klaretinů. Od roku 1850 byl arcibiskupem v Santiagu na Kubě, kde předtím 14 let neměli biskupa. Začal pořádat exercicie pro kněze, pastorační vizitace a lidové misie. Založil ženský vzdělávací institut klaretinek (1855). Organizoval charitativní a sociální činnost; ve všech farnostech zřídil lidové spořitelny (1854) a učil zemědělce hospodařit tak, aby byli soběstační. Vzbudil tím nenávist majitelů černých otroků; viděli v něm revolucionáře, několikrát na něj spáchali atentát a nakonec dosáhli toho, že se musel vrátit do Španělska (1857). Stal se zpovědníkem královny a doprovázel ji do vyhnanství ve Francii (1868). Účastnil se prvního vatikánského sněmu (1869-1870), tam onemocněl a po návratu zemřel 24. X. 1870 v cisterciáckém opatství ve Fontfroide v jižní Francii. Za svatého byl prohlášen v roce 1950.

Společné texty o duchovních pastýřích.

ZÁVĚREČNÁ MODLITBA

Bože, tys poslal svatého biskupa Antonína, aby s velikou láskou a trpělivostí hlásal evangelium; veď i nás, abychom vždy a ve všem jednali podle tvé vůle a ve spojení s Kristem se usilovně snažili získat své bratry. Prosíme o to

28. října

Sv. Šimona a Judy, apoštolů

Svátek

Šimon, zvaný Horlivec (Lk 6,13; Sk 1,13) nebo Kananejský (Mt 10,4; Mk 3,18) je jedním z dvanácti apoštolů; první označení je z řeckého „zelotes“ a druhé z aramejského „quan´an“, obě mají stejný význam a bývali tak označováni příslušníci bojovné nacionalistické skupiny zelótů, kteří chtěli uspíšit Boží vládu na zemi odbojem proti římské nadvládě. Je proto pravděpodobné, že patřil mezi ně, dříve než se stal Ježíšovým učedníkem. Další biblické zprávy o něm nemáme; o jiném Šimonovi (Mt 13,55; Mk 6,3) se předpokládá, že to byl pozdější jeruzalémský biskup (po smrti apoštola Jakuba Mladšího).
Juda, který se v seznamech apoštolů objevuje jako Juda Jakubův (Lk 6,16; Sk 1,13) nebo Tadeáš (Mt 10,3; Mk 3,18), byl podle starobylé tradice považován za bratra apoštola Jakuba Mladšího a za autora jednoho z listů zařazených mezi knihy Nového zákona; někteří současní badatelé však jsou toho názoru, že je to málo pravděpodobné, a poukazují na to, že autor tohoto listu budí dojem, jako by se sám nepočítal mezi apoštoly (Jud 17). Janovo evangelium se o něm zmiňuje jen při líčení Ježíšova rozhovoru s apoštoly při poslední večeři (Jan 14,22). Oba položili život pravděpodobně v Persii. Jejich ostatky jsou dnes uloženy ve svatopetrské bazilice ve Vatikánu (pod dnešním oltářem sv. Josefa). Východní křesťané slaví jejich svátek odděleně (10. V. a 19. VI.).

Společné texty o apoštolech, kromě:

Ranní chvály

HYMNUS

Křesťanské lásce, křesťané,

od svatých apoštolů Páně

Šimona a Judy

učme se vždycky a všudy!

Křivdy Bohu poručiti,

svým nepřátelům se nemstíti

ti dva apoštolé

učí nás v Kristově škole.

Pána následovat chtěli:

ač dobrou příležitost měli,

nikdy se nemstili,

křivdu rádi odpustili.

Učme se tedy, křesťané,

od těch dvou apoštolů Páně

vinným odpouštěti,

bezpráví dobrem spláceti.

ZÁVĚREČNÁ MODLITBA

Bože, tys poslal své svaté apoštoly, aby přiváděli lidi k poznání spásy; vyslyš prosby své církve a na přímluvu svatého Šimona a Judy shromažďuj svůj vyvolený lid ze všech národů světa. Prosíme o to

29. října

Bl. Marie Restituty Kafkové, panny a mučednice

V brněnské diecézi: Památka
Helena Kafková se narodila 1. května 1894 jako jedno ze sedmi dětí v rodině obuvníka v Brně-Husovicích, vyrůstala ve Vídni-Brigittenau a v roce 1914 vstoupila ve Vídni k františkánkám křesťanské lásky (hartmankám) ve vídeňské čtvrti Margaretten. Její řeholní jméno bylo Marie Restituta (Obnovená). Před svým zatčením v roce 1942 působila mnoho roků jako uznávaná hlavní sestra v nemocnici v Mödlingu u Vídně. Za národně socialistické nadvlády byla pro věrnost svému svědomí, nezlomnou statečnost víry a za své přiznání se ke svobodnému Rakousku dne 30. března 1943 ve Vídni sťata. Papež Jan Pavel II. ji při své návštěvě ve Vídni 21. června 1998 prohlásil za blahoslavenou. 29. říjen je den, kdy byl nad ní vynesen rozsudek smrti.
Společné texty o jedné učednici nebo o pannách nebo o svatých ženách (řeholnicích).

MODLITBA

Bože, tys dal blahoslavené Marii Restitutě sílu, aby až do smrti bojovala za víru a lidskou důstojnost; na její přímluvu dej, abychom i my nacházeli svou chloubu v kříži našeho Pána a stali se věrnými a neohroženými svědky tvé spásy. Prosíme o to

31. října

Sv. Wolfganga, biskupa

Narodil se kolem roku 924 ve Švábsku. Vzdělával se v klášterní škole v Reichenau a ve Würzburgu, byl učitelem na dómské škole a děkanem kapituly v Trevíru (956), vstoupil jako mnich do benediktinského kláštera v Einsiedeln ve Švýcarsku (965) a byl tam vysvěcen na kněze (kolem roku 970). Po krátkém misijním působení v Maďarsku (971) byl o Vánocích v roce 972 jmenován biskupem v Řezně (Regensburg). Byl velmi obětavý a vysoce vzdělaný, podporoval školy a kláštery, značně pozdvihl duchovní úroveň kněží. Tím, že souhlasil s odloučením Čech od své diecéze, umožnil v roce 973 založení biskupství v Praze. Zemřel 31. X. 994 v Puppingu u Lince; jeho tělo bylo z Rakouska převezeno po Dunaji do Řezna a tam pohřbeno v kostele sv. Emmerama. Jeho uctívání jako svatého bylo potvrzeno v roce 1052.

Společné texty o duchovních pastýřích.

Ranní chvály

Ant. k Zach. kant. Žádný nesmí dbát jenom o to, co prospívá jemu, ale o to, co prospívá všem, aby mohli dojít spásy.

ZÁVĚREČNÁ MODLITBA

Bože, tys dal svatému biskupu Wolfgangovi moudrost a velkodušnost, takže měl na zřeteli vždycky jen prospěch tvého království; nauč i nás vidět potřeby tvé církve a spolupracovat na díle spásy. Prosíme o to

Text © Česká biskupská konference, 2018 | HTML © Juraj Vidéky

-->

ŽALMY

1. ant. Svatí evangelisté zkoumali moudrost dávných dob a dokládali své vyprávění výroky proroků.

Žalm 63,2-9
Duše žízní po Bohu
Hledá Boha, kdo odkládá skutky temnoty.

Bože, ty jsi můj Bůh, *

snažně tě hledám,

má duše po tobě žízní, prahne po tobě mé tělo *

jak vyprahlá, žíznivá, bezvodá země.

Tak toužím tě spatřit ve svatyni, *

abych viděl tvou moc a slávu.

Vždyť tvá milost je lepší než život, *

mé rty tě budou chválit.

Tak tě budu velebit ve svém životě, *

v tvém jménu povznesu své dlaně k modlitbě.

Má duše se bude sytit jak tukem a morkem, *

plesajícími rty zajásají ústa,

kdykoli na tebe vzpomenu na svém lůžku, *

v nočních hodinách budu na tebe myslet.

Neboť stal ses mým pomocníkem *

a ve stínu tvých křídel jásám.

Má duše lne k tobě, *

tvá pravice mě podpírá.

Ant. Svatí evangelisté zkoumali moudrost dávných dob a dokládali své vyprávění výroky proroků.

2. ant. Bůh nás hlásáním evangelia povolal k tomu, abychom uvěřili v pravdu a abychom dosáhli slávy našeho Pána Ježíše Krista.

Kantikum
Všechno tvorstvo chválí Boha

Dan 3,57-88

Chvalte našeho Boha, všichni, kdo mu sloužíte. (Zj 19,5)

Všechna díla Páně, velebte Pána, *

chvalte a oslavujte ho navěky.

Nebesa, velebte Pána, *

andělé Páně, velebte Pána.

Všechny vody nad nebem, velebte Pána, *

všechny mocnosti Páně, velebte Pána.

Slunce a měsíci, velebte Pána, *

nebeské hvězdy, velebte Pána.

Všechny deště a roso, velebte Pána, *

všechny větry, velebte Pána.

Ohni a žáre, velebte Pána, *

studeno a teplo, velebte Pána.

Roso a jíní, velebte Pána, *

zimo a chlade, velebte Pána.

Ledy a sněhy, velebte Pána, *

noci a dni, velebte Pána.

Světlo a temno, velebte Pána, *

blesky a mraky, velebte Pána.

Země, veleb Pána, *

chval a oslavuj ho navěky.

Hory a vrchy, velebte Pána, *

vše, co na zemi roste, veleb Pána.

Prameny, velebte Pána, *

moře a řeky, velebte Pána.

Velké a malé ryby, které plují ve vodě, velebte Pána, *

všichni nebeští ptáci, velebte Pána.

Všechna zvířata divoká i krotká, velebte Pána, *

lidé, velebte Pána.

Izraeli, veleb Pána, *

chval a oslavuj ho navěky.

Kněží Páně, velebte Pána, *

služebníci Páně, velebte Pána.

Duchové a duše spravedlivých, velebte Pána, *

svatí a pokorní srdcem, velebte Pána.

Ananiáši, Azariáši, Misaeli, velebte Pána, *

chvalte a oslavujte ho navěky.

Velebme Otce i Syna i Ducha Svatého, *

chvalme a oslavujme ho navěky.

Na konci tohoto kantika se nepřipojuje zakončení Sláva Otci.

Ant. Bůh nás hlásáním evangelia povolal k tomu, abychom uvěřili v pravdu a abychom dosáhli slávy našeho Pána Ježíše Krista.

3. ant. Všichni budou chválit jejich moudrost, takže navěky nebude vyhlazena.

Žalm 149
Jásot svatých
Synové církve, synové nového lidu, ať jásají nad Kristem, svým králem. (Hesychius)

Zpívejte Hospodinu píseň novou, *

jeho chvála ať zaznívá ve sboru svatých.

Ať se raduje Izrael ze svého tvůrce, *

synové Siónu ať jásají nad svým králem.

Ať chválí jeho jméno tancem, *

ať mu hrají na buben a na citeru,

neboť Hospodin miluje svůj národ *

a pokorné zdobí vítězstvím.

Ať svatí jásají chvalozpěvem, *

ať se veselí na svých ložích.

Boží chválu ať mají v hrdlech *

a dvojsečný meč v rukou,

aby vykonali pomstu na pohanech, *

tresty na národech,

aby spoutali jejich krále řetězy *

a železnými okovy jejich velmože,

aby na nich vykonali určený soud. *

Všem jeho svatým bude to ke cti.

Ant. Všichni budou chválit jejich moudrost, takže navěky nebude vyhlazena.

KRÁTKÉ ČTENÍ

1 Kor 15,1-2a.3-4

Chci vám, bratři, vyložit tu radostnou zvěst, kterou jsem vám už hlásal. Vy jste ji přijali a jste v tom pevní. Ona vás vede ke spáse, když se jí držíte přesně tak, jak jsem vám to kázal. Vyučil jsem vás především v tom, co jsem sám přijal, že Kristus umřel ve shodě s Písmem za naše hříchy; že byl pohřben a že vstal z mrtvých třetího dne ve shodě s Písmem.

ZPĚV PO KRÁTKÉM ČTENÍ

Vypravovali o slavných Hospodinových činech * a o jeho moci. Vypravovali.

Mluvili o jeho podivuhodných skutcích * a o jeho moci. Sláva Otci. Vypravovali.

ZACHARIÁŠOVO KANTIKUM

Antifona k Zachariášovu kantiku: Evangelista Lukáš hlásal radostnou zvěst o milosrdné lásce našeho Boha, s kterou nás navštívil ten, který vychází z výsosti.

PROSBY

Náš Spasitel přemohl smrt a svým evangeliem nám ukázal cestu k životu. Vzdejme mu chválu a pokorně ho prosme:

Pane, posiluj naši víru v tvé slovo.

Pane Ježíši Kriste, ty posíláš své církvi svaté a moudré učitele,

dávej všem, kdo učí tvůj lid, svou svatost a moudrost.

Tys odpouštěl hříchy lidu, kdykoli tě svatí o to prosili jako kdysi Mojžíš,

na jejich přímluvu očišťuj a posvěcuj stále svou církev.

Ty dáváš sílu Ducha Svatého těm, které sis vyvolil, aby řídili tvou církev,

naplň Svatým Duchem všechny, kdo vedou tvůj lid.

Ty sám jsi dědičným podílem těch, kdo se zasvětili tvé službě,

nedopusť, aby někdo z nich přišel o to, cos pro ně získal prolitím své krve.

Otče náš.

MODLITBA

Bože, tys povolal svatého Lukáše, aby svým kázáním i tím, co napsal, hlásal nezměrné bohatství tvé milosrdné lásky; prosíme tě, dej, aby ti, kdo přijali víru, vytvářeli jednotu srdce i ducha, a aby všichni lidé uviděli tvou spásu. Skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2023 J. Vidéky