## 22. červenec 2024

## Sv. Marie Magdalény
Svátek
pro dominikány (OP)

V evangeliích se setkáváme s několika ženami jménem Marie, mezi nimi s Marií Magdalskou. Svatý Lukáš píše, že chodila s Ježíšem a jeho učedníky a že před tím z ní „vyhnal sedm démonů“. Podle všech evangelií stála pod křížem s Ježíšovou matkou a Marií Kleofášovou a byla přítomná při jeho pohřbu. Na velikonoční ráno se jí Ježíš zjevil a poslal ji, aby oznámila jeho zmrtvýchvstání učedníkům. Proto byla dominikány uctívána jako „apoštolka apoštolů“, svým posláním zvláště spojená s posláním řádu. Současně nám jako kajícnice připomíná kající rozměr dominikánského života.

Modlitba se čtením

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci i Synu i Duchu Svatému,
jako byla na počátku, i nyní i vždycky a na věky věků. Amen. Aleluja.

Tento úvod se vynechává, předcházelo-li pozvání k modlitbě.

HYMNUS

Magdalská hvězdo, vzácná ženo svatá,

všichni svou úctu dnes projevit jdou ti,

neboť jsi byla s Kristem úzce spjata

vroucími pouty.

Když je ti zjevná jeho moc tak děsná,

že mizí před ním duchové zla v temnu,

s bezmeznou vírou svěřuješ se vděčná

Lékaři svému.

Odtud ta síla lásky, jež tě nutí,

u nohou Mistra stále abys dlela,

abys jej péčí svou při každém hnutí

doprovázela.

Také ty v pláči dlíš pod křížem Pána,

vroucí svou láskou jako přikovaná,

pak jeho tělo myješ, mastmi mažeš

a v hrob je kladeš.

Nám, kterým z lásky Kristus vrací žití,

na slávě tvé dej věčnou účast míti,

ať Miláčkovi s tebou chvály vděčné

vzdáváme věčně. Amen.

PSALMODIE

Ant. 1 V moudrosti otevírá svoje ústa, na jazyku má laskavé poučení.

Žalm 18 A (19 A)
Celá příroda chválí Boha, svého stvořitele
Navštívil nás ten, který vychází z výsosti... aby uvedl naše kroky na cestu pokoje. (Lk 1, 78.79)

O Boží slávě vypravuje nebe, †

obloha hlásá díla jeho rukou, *

den dni to říká, noc to šeptá noci.

Není to ani řeč a nejsou slova: *

hovoří takto hlasem nepostižným.

Ten hlas však prostupuje celou zemi, †

zní mluva nebes na sám konec světa, *

až tam, kde slunci vybudoval stan.

Z něho pak slunce vychází jak ženich, *

těší se jako běžec před závodem.

Vychází od jednoho konce nebes †

a běží zas až na opačný konec, *

před jeho žárem nic se neschová.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. V moudrosti otevírá svoje ústa, na jazyku má laskavé poučení.

Ant. 2 Svaté ženy důvěřovaly v Boha a zpívaly ve svém srdci.

Žalm 44 (45)
Svatba krále
Ženich je tady! Jděte mu naproti! (Mt 25, 6)
I

Srdce mi kypí radostnými slovy, †

svou píseň nyní králi zazpívám. *

Můj jazyk – rydlo rychlopísaře.

Jsi ze všech lidských synů nejkrásnější, †

spanilost se ti po rtech rozlévá, *

Pán proto požehnal ti na věky.

Opásej mečem, hrdino, svá bedra, *

ve vznešenosti své a nádheře

do boje vyjeď za věrnost a právo, *

ať koná divy tvoje pravice!

Máš ostré šípy, národy se skloní, *

odpůrci krále klesnou na mysli.

Tvůj božský stolec trvá do věčnosti, *

žezlo tvé vlády – žezlo nestranné.

Miluješ právo, nenávidíš křivdu, †

a proto pomazal tě Pán, tvůj Bůh, *

olejem radosti jak žádného.

Tvá roucha voní aloí a myrhou, *

ze síní slonových ti harfy zní.

Královská dcera v ústrety ti kráčí, †

královna stojí po tvé pravici, *

ofirským zlatem skvěle zdobená.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Svaté ženy důvěřovaly v Boha a zpívaly ve svém srdci.

Ant. 3 Přicházejí k Pánu s radostným jásotem.

II

Slyš, dcero, pohleď sem a nakloň ucho, *

zapomeň na svůj lid a otcův dům!

Král s dychtivostí touží po tvé kráse, *

neboť je pán tvůj, ty se před ním skloň!

I tyrský lid ti přináší své dary, *

o přízeň tvou se derou velmoži.

Královská dcera vchází v plné kráse, *

perlami, zlatem šat má protkaný.

Ve třpytném rouchu před krále ji vedou, *

panny její za ní kráčejí.

S radostným jásotem ji přivádějí *

a dovnitř v králův palác vcházejí.

Místo svých otců budeš teď mít syny *

a učiníš je v zemi knížaty.

Tvé jméno vštípit chci všem pokolením, *

ať na věky tě slaví národy.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Přicházejí k Pánu s radostným jásotem.

Stezku života mi ukazuješ.

Naplněnou radost před tvou tváří.

PRVNÍ ČTENÍ

Z listu svatého apoštola Pavla Římanům

12,1-21

Křesťanský život je duchovní bohoslužbou

Pro Boží milosrdenství vás, bratři, vybízím: přinášejte sami sebe v oběť živou, svatou a Bohu milou! To ať je vaše duchovní bohoslužba. A nepřizpůsobujte se už tomuto světu, ale změňte se a obnovte svoje smýšlení, abyste dovedli rozeznat, co je vůle Boží, co je dobré, bohulibé a dokonalé.

Protože mi byla dána ta milost, říkám každému z vás: Nikdo ať si o sobě nemyslí více, než co se patří myslet, ale skromně ve shodě s tím, v jaké míře udělil Bůh každému víru. Jako máme v jednom těle mnoho údů, ale tyto údy nemají všechny stejnou činnost, tak i my, i když je nás mnoho, jsme jedním tělem v Kristu, k sobě navzájem jsme však údy. Máme rozmanité duchovní dary podle milosti, která nám byla dána. Kdo má dar mluvit z vnuknutí, ať ho užívá úměrně k vlastní víře. Kdo má dar služby, ať ho uplatňuje ve službě. Kdo má dar vyučovat, ať se věnuje vyučování, kdo dar povzbuzovat, ať povzbuzuje. Kdo rozdává, ať to dělá velkodušně. Kdo stojí v čele, ať je horlivý. Kdo prokazuje milosrdenství, ať to činí s radostí.

Láska ať je bez přetvářky. Mějte v ošklivosti zlo, přidržujte se dobra. V bratrské lásce se navzájem mějte srdečně rádi, v uctivosti předcházejte jeden druhého. V horlivosti neochabujte, duchem buďte horliví, služte Pánu, v naději se radujte, v soužení buďte trpěliví, v modlitbě vytrvalí. S věřícími se podílejte na jejich životních potřebách, ochotně poskytujte pohostinství. Žehnejte těm, kdo vás pronásledují, žehnejte, a neproklínejte. Radujte se s radujícími, plačte s plačícími. Buďte mezi sebou stejného smýšlení. Nedychtěte po věcech vysokých, ale spíše se sklánějte k věcem obyčejným. Nemyslete si, že jenom vy sami jste moudří.

Nikomu neodplácejte zlým za zlé. Usilujte o dobro pro všechny lidi. Jak je to jen možné – pokud záleží na vás – žijte v pokoji se všemi lidmi. Nezjednávejte si svoje právo sami, moji drazí, ale nechte Boha, aby on spravedlivě potrestal. Stojí totiž v Písmu: „Mně patří pomsta, já odplatím“, praví Pán. Ale spíše naopak: „Když tvůj nepřítel má hlad, dej mu najíst, když má žízeň, dej mu napít. Budeš-li to tak dělat, nahrneš mu na hlavu žhavé uhlí“. Nedopusť, aby tě zlo přemohlo, nýbrž přemáhej zlo dobrem.

RESPONSORIUM

Řím 12,2; Ef 4,23-24

Změňte se a obnovte svoje smýšlení, * abyste dovedli rozeznat, co je vůle Boží, co je dobré, bohulibé a dokonalé.

Stále si obnovujte mysl po její duchovní stránce, * abyste dovedli rozeznat, co je vůle Boží, co je dobré, bohulibé a dokonalé.

DRUHÉ ČTENÍ

Jedno ze dvou následujících:

Ze životopisu svaté Marie Magdalény od Rabana Maura

(Castr. 26-27: PL 112, 1474-1475)

Evangelistka zmrtvýchvstání a apoštolka nanebevstoupení

Marie věří v Krista. Víru v něho čerpá ze slyšení vytouženého Pánova hlasu a z pohledu na jeho žádoucí tvář. Neboť hořčičné zrno, které zasel do zahrady jejího srdce dobrý zahradník Ježíš, zapustilo v něm kořeny a rozrostlo se ve veliký strom neobyčejně pevné víry. Bez pochybování uvěřila, že ten, kterého viděla, je Kristus, Boží Syn, pravý Bůh, jehož si zamilovala, dokud žil. Že opravdu vstal z mrtvých ten, kterého viděla umírat. Že je opravdu roven Bohu Otci ten, kterého hledala ležícího v hrobě.

Spasitel, jemuž není nic skryto, přesvědčen líbeznou výsadou o dávné lásce, která nikdy nepřestala planout v srdci té, kterou měl rád a která byla jeho zvláštní přítelkyní, věděl, že v srdci té, která ho s vírou pomazala vonnými mastmi již vystoupil k Otci, a ji, hodnou mzdy milosti a slávy ustanovil za apoštolku svého nanebevstoupení u apoštolů. Jako první ze svých služebnic odměňuje hlavní výsadou cti za zásluhy tu, kterou před chvilkou ustanovil evangelistkou zmrtvýchvstání a říká jí: „Jdi k mým bratřím a řekni jim: Toto praví Pán: ‚Vystupuji k svému Otci‘ přirozeností, ‚a k Otci vašemu‘ milostí; ‚k Bohu svému‘, pod kterým jsem člověk, ‚a Bohu vašemu‘, mezi nímž a vámi jsem prostředníkem.“ Toto řekne, a záhy jí zmizí z očí.

Ale ona, vyznamenaná a tak velice upřednostněná milostí samotným Božím Synem, Pánem a Spasitelem, neodkládá apoštolský úkol, kterým byla poctěna, nezdržuje se, spěchá k apoštolům a řekne jim: „Blahopřejte mi všichni, kdo milujete Pána, protože ten, kterého jsem hledala, se mi zjevil. A když jsem plakala u hrobu, uviděla jsem svého Pána a toto mi řekl: ‚Jdi k mým bratřím a oznam jim: Toto praví Pán: Vystupuji k svému Otci, který mě před věky zplodil, i k Otci vašemu, který vás přijal za syny.‘ ‚K Bohu svému‘, protože jsem sestoupil, ‚i k Bohu vašemu‘, protože jste vystoupili.“

Marie zvěstovala svým spoluapoštolům evangelium o Mesiášově zmrtvýchvstání. „Viděla jsem Pána.“ A prorokovala jeho nanebevstoupení: „A toto mi řekl: Vystupuji k Otci svému i Otci vašemu.“

RESPONSORIUM

Mt 28, 1. 5-6; Mk 16, 7

Na úsvitu přišla Marie Magdalská a druhá Marie k hrobu. Ježíš, kterého hledáte, není tady. Byl vzkříšen, jak řekl. * Jde před vámi do Galileje, tam ho uvidíte, aleluja, aleluja.

Rychle jděte a povězte jeho učedníkům a Petrovi, že Pán vstal. * Jde před vámi do Galileje, tam ho uvidíte, aleluja, aleluja.

Nebo:

Z komentáře otce Josefa Lagrange k evangeliím

(L’Évangile de Jésus-Christ, Paris 1946, a násl.)

Marie Magdaléna je posvěcena na apoštolku apoštolů

Marie Magdaléna předběhla cestou ke hrobu ostatní ženy. Byla téměř ještě noc, když spatřila odvalený kámen a zjistila, že hrobka je otevřená. Stráže byly pryč, ale tomu se nedivila, protože nevěděla, že tam byly postaveny. Zběžným pohledem poznala, že tělo zmizelo. Neviděla žádného anděla: Ježíš jí chtěl totiž sám podat zprávu. Byla mimořádně znepokojena obavou, aby Ježíšovo milované tělo nebylo zneuctěno, a proto ihned běžela k Šimonu Petrovi a k druhému učedníku, kterého Ježíš miloval. Jak byla zmatená, řekla jim: Vzali Pána z hrobu a nevíme, kam ho položili. „Nevíme,“ říká, poněvadž přičítá stejné přesvědčení ostatním ženám, které vyšly s ní, ale teprve teď došly k hrobu.

Když se později Petr a Jan vrátili domů, jak svědčí sám Jan, ona neodešla. Kříž i hrob opustila poslední, k hrobu přiběhla první a nalezla ho prázdný. Nemohla se od něho odpoutat, a tak zůstala venku a plakala. Potom se chtěla znovu podívat, vešla do předsíně a naklonila se, jako kdyby mohla posledním pohledem přece jenom něco zjistit. Tu spatřila dva anděly v bílých šatech, jeden seděl v hlavě a druhý v nohách tam, kde předtím bylo položeno Ježíšovo tělo. Řeknou jí: Ženo, proč pláčeš? Anděly nepoznala, protože andělé měli vědět, proč pláče. Řekla jim: Odnesli mého Pána a nevím, kam ho položili. Plátna nevidí, o cizince se nestará, všechno je pro ni nicotné a prázdné.

Znovu se nakloní, tentokrát aby se obrátila a šla hledat jinam. Tu vidí Ježíše, ale nepozná ho. Ani na něho nepohlédne, protože se stará jen o to milované tělo, které chtěla pomazat drahocennou mastí a které je ve svatokrádežných rukou. Ježíš jí řekne: Ženo, proč pláčeš? Koho hledáš? Ona se domnívá, že je to zahradník, snad nevěřící, který by měl vše vědět a měl by chápat její starost. Řekne mu: Jestliže tys ho odnesl, pověz mi, kam jsi ho položil, a já ho přenesu. Když totiž přišla, nestarala se o kámen. Chce jen jeho, ale chce. A hle, hlas, který proniká do srdce a otvírá oči, jméno, v mateřštině tak důvěrné: „Mariam!“ A Magdaléna ihned zvolá: „Rabbuni!“ – to je Mistře! A už mu padá k nohám. Ještě jí tečou slzy, ale slzy radosti.

Setrvá na svém místě, chce tam zůstat, prodlužovat tam výlevy své lásky. Avšak již není čas na prolévání slz hříšnice u Spasitelových nohou. Ježíš již nepatří do tohoto světa. Jestli dosud nevystoupil k Otci, brzy tam vystoupí a ona to má zvěstovat učedníkům. Takový je, jak se zdá, smysl slov: Nezadržuj mě, neboť dosud jsem nevystoupil k Otci. Ale jdi k mým bratřím a pověz jim, že vystupuji k Otci svému i Otci vašemu a k Bohu svému i Bohu vašemu.

Tím byla Marie Magdaléna posvěcena na apoštolku apoštolů. Neboť uposlechne, tak jako ti, kdo se zřeknou rozmluvy s Mistrem a jdou hlásat evangelium: „Viděla jsem Pána!“

RESPONSORIUM

Marie Magdaléna jistě nejvíc milovala. * Když učedníci odešli od Pánova hrobu, ona neodešla.

Zanícena žhavou láskou myslela, že byl odnesen z hrobu ten, o němž věděla, že byl pochován. * Když učedníci odešli od Pánova hrobu, ona neodešla.

HYMNUS Bože, tebe chválíme

Bože, tebe chválíme. *

Tebe, Pane, velebíme.

Tebe, věčný Otče, *

celá země uctívá.

Tobě všichni andělé, *

tobě všechny moci nebeské,

tobě cherubové, tobě serafové, *

bez ustání provolávají:

Svatý, * Svatý, * Svatý, *

Pán, Bůh zástupů!

Plná jsou nebesa i země *

tvé vznešené slávy.

Tebe oslavuje *

skvělý sbor apoštolů,

tebe oslavuje *

velký počet proroků,

tebe oslavují *

bělostné šiky mučedníků,

tebe oslavuje *

církev po širém světě:

tebe, Otce, *

neskonale velebného,

tvého milovaného, *

pravého a jediného Syna,

stejně jako Ducha Svatého, *

Utěšitele.

Ty jsi Král slávy, *

Kriste!

Ty jsi Otcův *

věčný Syn.

Abys vysvobodil člověka, přijals jeho tělo *

a neváhal ses narodit z Panny.

Ty jsi zvítězil nad smrtí *

a otevřel věřícím království nebes.

Sedíš po pravici Boží *

ve slávě Otce.

Věříme, že přijdeš *

jako soudce.

Proto tě prosíme, pomoz svým služebníkům; *

vždyť jsi je vykoupil předrahou krví!

Dej, abychom byli uvedeni k tvým svatým *

do věčné slávy.

* Poslední část (prosby) se může vynechat:

* Zachraň, Pane, svůj lid *

a žehnej svému dědictví.

Kraluj mu *

a vyvyš jej na věky.

Každého dne *

dobrořečíme tobě

a chválíme tvé jméno na věky, *

až na věky věků.

Rač nás, Pane, tohoto dne *

chránit před hříchem.

Smiluj se nad námi, Pane, *

smiluj se nad námi.

Sešli nám, Pane, své milosrdenství, *

jak v tebe doufáme.

V tebe, Pane, doufám, *

nebudu zahanben na věky.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, tvůj jednorozený Syn poslal Marii Magdalénu, aby jako první zvěstovala jeho učedníkům radostné velikonoční poselství; na její přímluvu dej, ať i my hlásáme vzkříšeného Krista a jednou ho spatříme ve věčné slávě. Neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Nakonec se připojí:

Dobrořečme Pánu.

Bohu díky.

Modlí-li se někdo sám, může toto zvolání vynechat.

Při slavení prodloužené vigilie před nedělí nebo slavností se vsunou před chvalozpěv Bože, tebe chválíme kantika a evangelium, jak je uvedeno v Dodatku (zatím ještě není zpracován pro online breviář).

Předchází-li modlitba se čtením bezprostředně před jinou částí liturgie hodin, může se začínat hymnem z této následující části; na konci modlitby se čtením se vynechá závěrečná modlitba i zvolání Dobrořečme Pánu a následující část začíná bez úvodního verše s odpovědí a Sláva Otci.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2023 J. Vidéky