## 9. prosinec 2024

## NEPOSKVRNĚNÉHO POČETÍ PANNY MARIE
Slavnost

Církev vidí v Panně Marii ženu předpověděnou v ráji (Gn 3, 15). Bůh ji vyvolil za matku Vykupitele lidstva, a proto ji už od okamžiku jejího početí uchránil od poskvrny prvotního hříchu. Toto učení o neposkvrněném početí Panny Marie závazně vymezil Pius IX. a prohlásil je za článek víry 8. XII. 1854. Liturgická oslava Početí Panny Marie se konala nejprve na Východě, v 9. století přešla z Konstantinopole do jižní Itálie a na Sicílii. Koncem 11. století zavedl tento svátek ve své diecézi sv. Anselm z Canterbury a v té době se objevují náznaky této úcty i u nás v tzv. Opatovickém homiliáři. Z Anglie se svátek šířil i jinam. U nás se slaví už kolem roku 1200. V roce 1476 Sixtus IV. rozšířil jeho slavení pro celou církev.

Modlitba se čtením

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci i Synu i Duchu Svatému,
jako byla na počátku, i nyní i vždycky a na věky věků. Amen. Aleluja.

Tento úvod se vynechává, předcházelo-li pozvání k modlitbě.

HYMNUS

Chválíme tebe zpěvem svým,

Matičko Boží nejčistší,

dnes našim chválám nadšeným

věnuj svou přízeň nejvyšší.

My, Adamův rod, s jařmem vin

na tento svět se rodíme,

netknutá hříchem dědičným

žes jen ty, Panno, věříme.

Šíj hada, otce závisti,

svou nohou drtíš, Přesvatá,

jediná ze všech skvíš se ctí,

žes bez poskvrny počatá.

Ty chloubo rodu lidského,

pohanu z Evy odnímáš.

Prosíme, chraň nás od zlého,

až budem klesat, zvedni nás.

Svou mocí od nás odrážej

výpady hada lstivého

a dosáhnout nám pomáhej

radosti žití věčného.

Ať Otce s Utěšitelem

i tvého Syna lidstvo ctí,

že ozdobil tě oděvem

svých nejvzácnějších milostí. Amen.

PSALMODIE

Ant. 1 Při početí Maria přijala požehnání od Pána a milosrdenství od Boha Zachránce.

Žalm 23 (24)
Pán vstupuje do své svatyně
Kristu se při jeho nanebevstoupení otevřely brány nebe. (Sv. Irenej)

Pánu zem patří se vším, co nese, *

jeho je svět i vše, co v něm žije.

Sám jej založil nad oceány, *

upevnil nad tekoucími proudy.

Kdo smí vstoupit na horu Páně, *

stanout na jeho svatém místě?

Ten, kdo má čisté ruce i srdce, *

neklame, nepřísahá křivě.

Dostane od Pána požehnání, *

u Boha Zachránce nalezne pomoc.

To je rod těch, kdo hledají Pána, *

hledají tvář Boha Jákobova.

Zvyšte se ještě, vy brány, †

zvětšte se, pradávné vjezdy, *

pro příchod slavného krále!

„Kdo je ten král tak slavný?“ †

Pán, jenž je silný a mocný, *

Pán, který mocný je v boji.

Zvyšte se ještě, vy brány, †

zvětšte se, pradávné vjezdy, *

pro příchod slavného krále!

„Kdo je ten král tak slavný?“ †

On, Pán zástupů věčných, *

On, král věčné slávy!

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Při početí Maria přijala požehnání od Pána a milosrdenství od Boha Zachránce.

Ant. 2 S časným úsvitem Bůh jí na pomoc chvátá, Nejvyšší posvětil svůj stánek.

Žalm 45 (46)
Pán je nám útočištěm, je naší silou
Dají mu jméno Emanuel, to znamená „Bůh s námi“. (Mt 1, 23)

Pán je nám útočištěm, je naší silou, *

projevil se nám největší pomocí v tísni.

Proto nemáme strach, ať země se třese, *

ať se kácejí hory do hlubin moře.

Ať jeho vody bouří a vlnami kypí, *

ať se tetelí pod jejich příbojem hory,

jen když Pán nebeských zástupů zůstává s námi, *

když Bůh Jákobův je naším ochranným hradem.

Řeka rameny Boží město blaží, *

chrání svatý příbytek Nejvyššího.

Bůh v jeho středu, proto se nezhroutí nikdy, *

s časným úsvitem Bůh mu na pomoc chvátá.

Běsnily národy, otřásaly se říše; *

zahřměl svým hlasem a rozsouvala se země.

Ale Pán nebeských zástupů zůstává s námi, *

jest Bůh Jákobův naším ochranným hradem.

Pojďte a bedlivě pohleďte na skutky Páně, *

toho, jenž úžas šíří po celé zemi!

Válkám on činí přítrž až k hranicím země *

luky a oštěpy láme, spaluje štíty.

„Ustaňte přece a ve mně uznejte Boha, *

jenž stojí nad všemi národy, nad celou zemí!“

Neboť Pán nebeských zástupů zůstává s námi, *

jest Bůh Jákobův naším ochranným hradem.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. S časným úsvitem Bůh jí na pomoc chvátá, Nejvyšší posvětil svůj stánek.

Ant. 3 Slavné věci se o tobě vyprávějí, Boží město: Pán tě založil na svatých horách.

Žalm 86 (87)
Boží město, matka všech národů
Jeruzalém, pocházející shora, je svobodný – a je to naše matka. (Gal 4, 26)

Miluje Pán, co založil na svaté hoře: *

siónské brány nad všechna jákobská sídla.

Ty město Boží, sám praví na tvoji slávu: *

„Rahab i Bábel přičítám k těm, co mě znají!

Hle, Filišťané, Tyrští i Etiopané, *

ti všichni v něm jsou narozeni.

Vpravdě však Sión každý nazývá: Matko!“ *

Protože ten si zbudoval Svrchovaný.

Do svitku vpisuje Pán, když národy sčítá: *

„Ti všichni v něm jsou narozeni.“

Jako v tanci se radují, kdo v tobě žijí: *

„Všechny prameny mé spásy jsou v tobě.“

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Slavné věci se o tobě vyprávějí, Boží město: Pán tě založil na svatých horách.

Všemohoucí Bůh mne opásal silou.

A učinil můj život neposkvrněným.

PRVNÍ ČTENÍ

Z listu svatého apoštola Pavla Římanům

5, 12-21

Kde se rozmnožil hřích, tam se v míře ještě daleko štědřejší ukázala milost

Skrze jednoho člověka přišel na tento svět hřích a skrze hřích smrt, a tak smrt přešla na všechny lidi, protože všichni zhřešili. Hřích ovšem byl na světě už před Zákonem – jenomže kde není žádný zákon, tam se hřích nepřičítá. Přesto smrt uplatňovala svou moc od Adama do Mojžíše i nad lidmi, kteří se neprohřešili nějakým podobným přestoupením jako Adam. Tento Adam je protějškem toho, který měl přijít.

Ale s Božím darem není tomu tak, jako to bylo s proviněním. Kvůli provinění jednoho ovšem celé množství propadlo smrti. Ale ještě tím hojněji se celému množství lidí dostalo Boží přízně a milostivého daru prostřednictvím jednoho člověka, Ježíše Krista. A není tomu s darem tak, jako s hříšným skutkem onoho jednoho člověka. Neboť rozsudek nad proviněním toho jednoho přinesl odsouzení, kdežto Boží dar vede z mnoha provinění k ospravedlnění.

Jestliže kvůli provinění jednoho člověka začala skrze toho jednoho člověka vládnout smrt, tím spíše v síle nového života budou kralovat skrze jednoho, totiž Ježíše Krista, ti, kdo v hojnosti dostávají milost a dar ospravedlnění.

Nuže tedy: jako provinění jednoho člověka přineslo odsouzení celému lidstvu, tak zase spravedlivý čin jednoho člověka přinesl celému lidstvu ospravedlnění, které dává život. Jako se totiž celé množství stalo neposlušností jednoho člověka hříšníky, tak zase poslušností jednoho se celé množství stane spravedlivými.

K tomu pak přistoupil Zákon, ale hřích to jen rozmnožilo. Kde se však rozmnožil hřích, tam se v míře ještě daleko štědřejší ukázala milost. Jako hřích projevoval svou vládu tím, že působil smrt, tak zase milost začala uplatňovat svou moc tím, že dávala ospravedlnění, které vede k věčnému životu skrze Ježíše Krista, našeho Pána.

RESPONSORIUM

Řím 5, 12; Lk 1, 30; srov. Žl 114 (116 A), 8; 17 (18), 19

Skrze jednoho člověka přišel na tento svět hřích a skrze hřích smrt, a tak smrt přešla na všechny lidi, protože všichni zhřešili. * Neboj se, Maria, neboť jsi nalezla milost u Boha.

Bůh vytrhl tvůj život ze smrti, proti nepříteli ti přispěchal na ochranu. * Neboj se, Maria, neboť jsi nalezla milost u Boha.

DRUHÉ ČTENÍ

Z oslavné řeči svatého Anselma, biskupa

(Oratio 52: PL 158,955-956)

Panno, v tobě zahrnul Stvořitel požehnáním všechno tvorstvo

Nebe, hvězdy, země, řeky, den i noc a všechno, co člověk ovládá nebo co mu slouží, to vše se raduje, Paní, že bylo skrze tebe jakoby znovuvzkříšeno do ztracené krásy a obdařeno jakýmsi novým, nepopsatelným půvabem. Všechno tvorstvo bylo totiž jako mrtvé, když ztratilo původní důstojnost a úkol přispívat k panství a užitku ctitelů Božích; neboť právě k tomu bylo všechno stvořeno. Tvorstvo však bylo uvrženo do poroby a znetvořeno zneužitím modloslužebníků; pro ně ovšem stvořeno nebylo. A teď je opět všemu vrácena táž důstojnost a příroda se raduje, že znovu stojí pod vládou Božích vyznavačů a že jim smí sloužit.

Jak by všichni neplesali nad novou a nesmírnou milostí, když zakusili, že sám Bůh, jejich vlastní stvořitel, jim nejen neviditelně vládne, ale že ho na vlastní oči viděli mezi sebou, jak používá jejich služeb a jak je posvěcuje. A všecko toto ohromné dobro má svůj původ v požehnaném plodu požehnaného lůna požehnané Panny Marie.

Pro plnost tvé milosti, Panno, vstoupila radost také do podsvětí, přinášejíc tam svobodu, a naplnila i nebesa, přinášejíc obnovu. Dík plodu tvého slavného panenství, tvému slavnému Synu, se totiž z ukončení svého zajetí těší všichni spravedliví, kteří odešli ze světa před životodárnou smrtí tvého Syna, a andělé se radují z nového budování pobořeného Božího města.

Ty ženo plná milosti, ba milostí přetékající, z hojnosti tvé milosti se osvěžuje a posiluje celé tvorstvo. Ty Panno požehnaná, ba více než požehnaná, v tobě zahrnul Stvořitel požehnáním všechno tvorstvo a tvorstvo žehná svému Stvořiteli.

Svého Syna, jediného, sobě rovného, z vlastního srdce zplozeného, Syna, kterého miluje jako sebe samého, toho dal Bůh Marii. Vytvořil si tak Syna z Marie, téhož a ne jiného; takže svou přirozeností je jeden a týž Ježíš zároveň Synem Božím i synem Mariiným. Veškeré tvorstvo je stvořením Božím, Bůh se narodil z Marie. Bůh stvořil všechno, Maria porodila Boha. Bůh, který učinil všechno, učinil z Marie i sebe sama. A tak všechno, co dříve učinil, opět obnovil. Ten, jenž kdysi učinil všechno z ničeho, nechtěl porušené tvorstvo obnovit bez Marie.

A tak je Bůh otcem všech věcí stvořených, Maria matkou všech věcí znovustvořených. Bůh je otcem univerzálního stvoření, Maria matkou univerzálního obnovení. Bůh totiž zplodil toho, skrze něhož bylo všechno učiněno, Maria zrodila toho, skrze něhož bylo všechno spaseno. Bůh zplodil toho, bez něhož není nic, Maria zrodila toho, bez něhož není nic tak, jak má být.

Ano, Maria, opravdu je Pán s tebou, vždyť tobě on dal, že celé tvorstvo je zavázáno nejen jemu, ale i tobě.

RESPONSORIUM

Žl 33 (34), 4; 85 (86), 13; Lk 1, 48

Velebit pojďte Pána spolu se mnou: * Neboť velká je jeho láska ke mně.

Hle, od této chvíle mě budou blahoslavit všechna pokolení. * Neboť velká je jeho láska ke mně.

HYMNUS Bože, tebe chválíme

Bože, tebe chválíme. *

Tebe, Pane, velebíme.

Tebe, věčný Otče, *

celá země uctívá.

Tobě všichni andělé, *

tobě všechny moci nebeské,

tobě cherubové, tobě serafové, *

bez ustání provolávají:

Svatý, * Svatý, * Svatý, *

Pán, Bůh zástupů!

Plná jsou nebesa i země *

tvé vznešené slávy.

Tebe oslavuje *

skvělý sbor apoštolů,

tebe oslavuje *

velký počet proroků,

tebe oslavují *

bělostné šiky mučedníků,

tebe oslavuje *

církev po širém světě:

tebe, Otce, *

neskonale velebného,

tvého milovaného, *

pravého a jediného Syna,

stejně jako Ducha Svatého, *

Utěšitele.

Ty jsi Král slávy, *

Kriste!

Ty jsi Otcův *

věčný Syn.

Abys vysvobodil člověka, přijals jeho tělo *

a neváhal ses narodit z Panny.

Ty jsi zvítězil nad smrtí *

a otevřel věřícím království nebes.

Sedíš po pravici Boží *

ve slávě Otce.

Věříme, že přijdeš *

jako soudce.

Proto tě prosíme, pomoz svým služebníkům; *

vždyť jsi je vykoupil předrahou krví!

Dej, abychom byli uvedeni k tvým svatým *

do věčné slávy.

* Poslední část (prosby) se může vynechat:

* Zachraň, Pane, svůj lid *

a žehnej svému dědictví.

Kraluj mu *

a vyvyš jej na věky.

Každého dne *

dobrořečíme tobě

a chválíme tvé jméno na věky, *

až na věky věků.

Rač nás, Pane, tohoto dne *

chránit před hříchem.

Smiluj se nad námi, Pane, *

smiluj se nad námi.

Sešli nám, Pane, své milosrdenství, *

jak v tebe doufáme.

V tebe, Pane, doufám, *

nebudu zahanben na věky.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, tys uchránil Pannu Marii od dědičné viny, aby byla důstojným příbytkem tvého Syna, a pro jeho budoucí zásluhy jsi ji už od počátku zahrnul svou milostí; na její přímluvu pomáhej i nám, ať čistí dojdeme k tobě. Prosíme o to skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Nakonec se připojí:

Dobrořečme Pánu.

Bohu díky.

Modlí-li se někdo sám, může toto zvolání vynechat.

Při slavení prodloužené vigilie před nedělí nebo slavností se vsunou před chvalozpěv Bože, tebe chválíme kantika a evangelium, jak je uvedeno v Dodatku (zatím ještě není zpracován pro online breviář).

Předchází-li modlitba se čtením bezprostředně před jinou částí liturgie hodin, může se začínat hymnem z této následující části; na konci modlitby se čtením se vynechá závěrečná modlitba i zvolání Dobrořečme Pánu a následující část začíná bez úvodního verše s odpovědí a Sláva Otci.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2023 J. Vidéky