## 14. listopad 2024

## Bl. Lucie z Narni, panny, řeholnice
pro dominikány (OP)

Narodila se v Narni 13. prosince 1476 v šlechtické rodině. Na přání příbuzných se provdala. Po třech letech manželství po dohodě s manželem vstoupila do kláštera řeholních terciářek v Římě. Její manžel Petr vstoupil do kláštera františkánů. Představení poslali Lucii do Viterba založit klášter. 25. února 1496 zde byla omilostněna stigmaty, což vyvolalo velký ohlas na veřejnosti. Lucie pro to mnoho vytrpěla. Ferrarský vévoda Ercolo I. d’Este se souhlasem Alexandra VI. pro ni založil klášter terciářek ve Ferraře a přiměl ji, aby se tam nastěhovala. Stala se první převorkou kláštera. Vévoda však do chodu kláštera neustále zasahoval a Lucie nemohla dosáhnout toho, aby se v klášteře zachovávala všechna pravidla. Při příštích volbách už nebyla zvolena převorkou. Nastala tím pro ni křížová cesta. Generální vikář lombardské provincie i sám magistr řádu proti ní vydali přísná opatření. Zemřela ve Ferraře 15. listopadu 1544. Její kult potvrdil 1. března 1710 Klement XI. V roce 1935 bylo její tělo přeneseno do katedrály v Narni.

Modlitba se čtením

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

V noci a časně ráno:

Perutný zvěstovatel dní

nám hlásí blízké svítání.

Buditel srdcí, Pán, je tu

a burcuje nás k životu.

Opusťte, volá, lůžka svá,

snem ztěžklá, slehlá, nezdravá,

a střídmí, čistí v srdci svém

vždy bděte, neboť blízko jsem!

Až se červánky zářivé

po ranním nebi rozlejí,

ať nás, vždy v práci poctivé,

posílí světla nadějí.

K Ježíši s pláčem volejme,

z duše vždy bdělé, upřímné:

Jen usilovné vzývání

spát čistým srdcím zabrání.

Kriste, rozežeň dřímoty,

už rozbils krunýř temnoty,

všech starých hříchů zbav i nás

a v duši nalej nový jas.

Laskavý Vládce, Ježíši,

buď s Otcem ti čest nejvyšší,

i Duchu, který těší nás,

po všechny věky, v každý čas. Amen.

Během dne:

V nás lásku k tobě probuď již,

Bože, jenž viny odpouštíš,

a s vlídností se k srdcím schyl,

když jsi je od vin očistil.

Jak cizinci sem přišli jsme,

jak vyhnanci zde úpíme.

Ty jsi náš přístav, otčina,

veď nás, kde život začíná.

Jsi pramen žití, pravdy jas,

po tobě žízní láska v nás.

Je nevýslovně blažený

zrak toho, jenž tě vidět smí.

Tobě zní sláva nesmírná,

i když jen chval těch vzpomíná,

jež tobě stále vzdávají,

kdo k tobě duchem vzlétají.

To splň nám, dobrý Otče náš,

i ty, jenž rovné božství máš,

i Duchu, který těšíš nás

a vládneš, Bože, v každý čas. Amen.

PSALMODIE

Ant. 1 Nezvítězilo jejich rámě, nýbrž tvá pravice, tvá jasná tvář.

Žalm 43 (44)
Lid v tísni žádá o pomoc
V tom ve všem skvěle vítězíme skrze toho, který si nás zamiloval. (Řím 8, 37)
I

Na vlastní uši jsme slýchali, Bože, *

otcové naši nám vyprávěli

o tom, cos vykonal za jejich dnů, *

v tom dávném čase rukou svou.

Pohany vyhnals, je jsi tam vsadil, *

národy potřels a jim jsi dal růst.

Nedobyli si mečem tu zemi, *

nezvítězilo jejich rámě,

nýbrž tvá pravice, tvoje rámě, *

tvá jasná tvář jen z lásky k nim.

Ty jsi to, ty, můj král a můj Bůh, *

jenž jsi dal zvítězit Jákobovi.

S tebou jsme zdolali nepřátele, *

tvým jménem deptáme protivníky.

Na svém luku si nezakládám, *

nevděčím za vítězství meči:

tys nám dal zvítězit nad nepřáteli, *

pokořils ty, kdo nás nenávidí.

Proto jsme denně se chlubili Bohem, *

povždy jsme chválili tvé jméno. △

Ant. Nezvítězilo jejich rámě, nýbrž tvá pravice, tvá jasná tvář.

Ant. 2 Pán od vás neodvrátí svou tvář, obrátíte-li se k němu.

II

Teď jsi nás odvrhl, ponechal v hanbě, *

netáhneš, Bože, už do boje s námi.

Nechals nás utíkat před nepřítelem, *

loupí nás ti, kdo nás nenávidí.

Vydals nás v plen jak jateční stádo, *

mezi pohany rozptýlil jsi nás.

Lacino prodáváš svůj národ, *

pramálo jsi tím prodejem získal.

Sousedům dal jsi nás v opovržení, *

všem kolem dokola k hanbě a smíchu.

Dopustils, že jsme v přísloví vešli, *

pohané nad námi kývají hlavou.

Stále svou hanbu mám před očima, *

studem se celý červenám v tváři,

slyším-li samou hanu a výsměch, *

vidím-li mstivého nepřítele. △

Ant. Pán od vás neodvrátí svou tvář, obrátíte-li se k němu.

Ant. 3 Vzbuď se, Pane, a nechtěj nás zatratit navždy.

III

A toto všechno dolehlo na nás, †

i když jsme na tebe nezapomněli, *

úmluvu s tebou neporušili,

naše srdce se neodvrátilo, *

nesešly naše kroky z tvé cesty,

a tys nás rozbil v šakalích místech, *

ty jsi nás zastřel temnotami.

Kdybychom bývali zapomněli †

na svaté jméno svého Boha *

a vztáhli ruce k cizímu bohu,

což by to Bůh byl nezpozoroval? *

On přece zná všechny tajnosti srdce.

Pro tebe stále nás pobíjejí, *

jednají s námi jak s jatečním stádem.

Procitni, Pane, proč ještě spíš? *

Vzbuď se a nechtěj nás zatratit navždy!

Proč stále před námi skrýváš svou tvář, *

bídu a strast naši zapomínáš?

Naše duše je sražena v prach, *

na zemi ulpělo naše tělo.

Povstaň už, Pane, na pomoc pospěš, *

v milosti své nás vysvoboď! △

Ant. Vzbuď se, Pane, a nechtěj nás zatratit navždy.

Zjev svou jasnou tvář svému služebníku.

Nauč mě, Pane, svým přikázáním.

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy proroka Daniela

9,1-4a.18-27

Danielova modlitba a proroctví o sedmdesáti týdnech

Prvního roku vlády Dareia, syna Asuerova z médského rodu, který se stal králem nad chaldejským královstvím, prvního roku jeho vlády já, Daniel, jsem zkoumal v knihách počet let, který se měl naplnit podle Hospodinova slova k proroku Jeremiášovi nad troskami Jeruzaléma: bylo to sedmdesát let. Obrátil jsem svou tvář k Pánu, Bohu, v horlivé modlitbě a prosbě, v postu, v žínici a popelu. Modlil jsem se k Hospodinu, svému Bohu, vyznával jsem se a řekl:

„Nakloň svůj sluch, můj Bože, a slyš; otevři své oči a pohleď na naše trosky i na město, které má tvé jméno, neboť nevysíláme své prosby k tobě pro naše spravedlivé skutky, ale pro tvé velké milosrdenství. Pane, slyš! Pane, odpusť! Pane, pozoruj a jednej, neváhej: kvůli sobě, můj Bože! Vždyť tvé jméno má tvé město i tvůj lid!“

Když jsem ještě mluvil, modlil se, vyznával svůj hřích i hřích svého izraelského lidu a předkládal svou prosbu Hospodinu, svému Bohu, pro svatou horu svého Boha, ještě jsem tedy mluvil v modlitbě, když ten muž Gabriel, kterého jsem viděl v předchozím vidění, rychle přiletěl a dotkl se mě v době večerní oběti. Poučil mě a mluvil se mnou: „Danieli, nyní jsem vyšel, abych ti dal plné porozumění. Na začátku tvých proseb vyšlo slovo a já jsem přišel, abych ti ho sdělil, neboť jsi milý Bohu; dej tedy pozor na to slovo a pochop vidění!

Sedmdesát týdnů je určeno tvému národu

i tvému svatému městu,

aby byla skončena nepravost,

aby přestal hřích,

odčiněna vina,

aby byla přivedena věčná spravedlnost,

aby se splnilo vidění a proroctví

a pomazáno přesvaté.

Věz tedy a pochop:

Od doby, kdy vyšlo slovo,

aby byl znovu vybudován Jeruzalém,

až do Pomazaného knížete

uplyne sedm týdnů.

V dvaašedesáti týdnech

znovu bude vystavěno náměstí i hradební příkop

za tísnivých časů.

Po dvaašedesáti týdnech bude zabit Pomazaný,

nebude už;

město i svatyni zničí

lid knížete, který přijde.

Jeho koncem bude zničení

a zpustošení stanovené

až do konce války.

S mnohými uzavře pevné spojenectví

v době jednoho týdne,

v polovici týdne

přestane oběť krvavá i nekrvavá.

Pustošitel na křídlech ohavnosti,

dokud se na pustošitele

nevyleje stanovená zkáza!“

RESPONSORIUM

Srov. Bar 2,16; Dan 9,18; Žl 79 (80),20

Bože, shlédni na nás a pamatuj na nás, nakloň své ucho a vyslyš nás. * Otevři své oči a pohleď na naše trápení.

Hospodine, Bože zástupů, obnov nás, rozjasni svou tvář, a budeme spaseni. * Otevři.

DRUHÉ ČTENÍ

Ze starokřesťanské homilie z 2. století

(Cap. 13,2 – 14,5: Funk 1,159-163)

Živá církev je Kristovým tělem

Ano, Pán říká: Po všechny dni se moje jméno tupí mezi pohany. A dále: Běda tomu, jehož vinou budou mluvit rouhavě o mém jménu. Proč dochází k tomu rouhání? Protože nečiníme, co on chce. Když pohané slyší z našich úst slova Boží, žasnou nad tím, jak jsou dobrá a veliká; jakmile ovšem poznají, že naše skutky neodpovídají těm slovům, která říkáme, ihned se počnou rouhat a říkat, že to všechno jsou nějaké bajky a bludy.

Tak například od nás slyší, že Bůh řekl: Žádná chvála, milujete-li ty, kdo vás milují, ale chvála vám, milujete-li ty, kdo vás nenávidí. To když slyší, žasnou nad tou překypující dobrotou; ale když vidí, že nemilujeme nejen ty, kdo nás nenávidí, ale ani ty, kdo nás milují, vysmějí se nám a rouhají se Kristovu jménu.

A tak, bratři, čiňme vůli Boha, našeho Otce, abychom patřili k té první církvi, duchovní, stvořené dřív než slunce a měsíc. Zato když nebudeme činit vůli Páně, budeme patřit k těm, o nichž platí slovo Písma: Můj dům se stal lupičským doupětem. Nuže tedy, raději si vyberme náležet k církvi života, abychom byli zachráněni.

Nemyslím, že byste nevěděli, že živá církev je Kristovým tělem. Písmo ostatně říká: Stvořil Bůh člověka, muže a ženu. Ten muž je Kristus, ta žena je církev. A víte také, že Písmo i apoštolové říkají, že církev není od nynějška, ale od počátku. Byla totiž duchovní, stejně jako náš Ježíš, a zjevila se v posledních dnech kvůli naší spáse.

Tato duchovní církev se zjevila v Kristově těle a ukázala nám, že když ji někdo z nás uchová v těle a neztratí ji, dostane ji v Duchu Svatém. Toto tělo je totiž obrazem ducha a kdo ten obraz zničí, nemůže rozpoznat předlohu a získat ji. To znamená, bratři: Chraňte tělo, abyste měli účast na duchu. Když říkáme, že tělo je církev a duch je Kristus, pak každý, kdo zneuctívá tělo, zneuctívá církev. A takový člověk se nebude podílet na duchu, to jest na Kristu. Takový život a takovou neporušitelnost může za pomoci Ducha Svatého dostat toto tělo; a nikdo nedokáže vypovědět ani vylíčit, co Pán připravil svým vyvoleným.

RESPONSORIUM

Jer 7,3; Jak 4,8

Tak praví Hospodin zástupů, Bůh Izraele: Napravte své chování a své skutky, * a dám vám přebývat na tomto místě.

Přijďte blíže k Bohu, a Bůh přijde blíže k vám. Umyjte své ruce, hříšníci, a očisťte své srdce. * A dám.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, blahoslavenou pannu Lucii jsi podivuhodně ozdobil ranami Kristova utrpení a dal jsi jí milost trpělivě přemáhat pokušení a pronásledování; dej nám na její přímluvu a podle jejího příkladu, ať i my vítězíme nad pokušeními světa a nepodléháme žádným protivenstvím. Skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2023 J. Vidéky