## 11. červenec 2024

## Sv. Benedikta, opata,
patrona Evropy
Svátek

Narodil se kolem roku 480 v Nursii (Norcia) ve středoitalské Umbrii. Po studiích v Římě odešel do hor, žil jako poustevník v jeskyni poblíž Subiaka a založil v okolí dvanáct malých klášterů. Po třech letech přesídlil se skupinou mnichů na Monte Cassino (529), založil tam klášter a sepsal řeholní pravidla. Jeho řehole se stala základem západního mnišství. Zemřel 21. III. 547 na Monte Cassinu. Dnešní den slavili benediktini už od 8. století jako výročí přenesení jeho ostatků. Papež Pavel VI. ho 24. X. 1964 prohlásil za patrona Evropy.

Tercie

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

K nám, Duchu Svatý, nyní spěj

a znovu naplň naši hruď,

ty pojíš Otce se Synem,

i s námi stále spojen buď!

A srdce, ústa, mysl, cit

rač k Božím chválám roznítit

a rozdmýchej v nás lásky žár,

by oheň náš i bližní hřál.

Nauč nás Boha Otce znát,

líp jeho Syna poznávat

a v tebe, Duchu od obou,

vždy věřit s myslí pokornou. Amen.

Nebo:

Je třetí denní hodina.

Jak jistý řád nás k tomu má,

z hloubi své duše pokorné

o dar tří ctností poprosme.

Aby Duch Svatý, Těšitel,

příbytek v našich srdcích měl,

vždyť apoštolů družinu

navštívil v tuto hodinu.

Pán, který stvořil nebes říš,

zachovávaje sám řád týž

vybavil vše tak nádherně

i k naší věčné odměně.

Ať sláva Bohu Otci zní,

i tobě, Synu jediný,

i Duchu, který těší nás,

po všechny věky v každý čas. Amen.

ŽALTÁŘ

Ant. 1 Výrok tvých úst je mi milejší mnohem nežli tisíce v zlatě a stříbře.

Žalm 118 (119), 65-72
IX – ט (Tet)

Dobře jsi činil sluhovi svému, *

Právě tak, Pane, jak jsi to řekl.

Jen ty mě moudrému vědění nauč, *

neboť tvým příkazům důvěřuji.

Než jsem byl pokořen, leckdy jsem bloudil, *

nyní tvých předpisů věrně se držím.

Dobrý jsi, Pane, a dobro konáš, *

vyuč mě ve svých ustanoveních.

Pyšní mě prolhaně obviňují, *

já jen tvých soudů si upřímně hledím.

Srdce jak v tuku jim otupělo, *

já jen z tvých zákonů vroucně se těším.

Že jsem byl pokořen, bylo mi k dobru, *

abych se učil tvým přikázáním.

Výrok tvých úst je mi milejší mnohem *

nežli tisíce v zlatě a stříbře. △

Ant. Výrok tvých úst je mi milejší mnohem nežli tisíce v zlatě a stříbře.

Ant. 2 V Boha doufám a obavy nemám: co proti mně zmůže člověk?

Žalm 55 (56), 2-7b. 9-14
Důvěra v Boží slovo
Žalm představuje Krista v jeho utrpení. (Sv. Jeroným)

Smiluj se, Bože, člověk mě deptá, *

tísní mě bojovník den co den,

den co den po mně odpůrci šlapou; *

mnoho je těch, kdo proti mně brojí.

Spoléhám na tebe, Svrchovaný, *

na Boha, jehož sliby tak chválím,

v Boha doufám a obavy nemám. *

Co člověk z masa proti mně zmůže?

Celý den na mne se umlouvají, *

snovají záměry proti mně.

Čekají, číhají na mou zkázu, †

bedlivě sledují moje stopy, *

neboť mi o život ukládají.

Ty sám jsi sčetl všechny mé strasti, †

slzy mé všechny sis do měchu slil. *

Že bys je neměl zapsány v knize?

Stáhnou se zpátky mí nepřátelé, †

kdykoliv zavolám na pomoc tebe; *

vždyť přece vím, že se mnou je Bůh!

V Boha, jehož sliby tak chválím, *

v Pána, jehož sliby tak chválím,

v Boha doufám a obavy nemám. *

Co člověk z masa proti mně zmůže?

Tobě jsem, Bože, zavázán slibem; *

rád ti přinesu děkovnou oběť

za to, žes duši mou uchránil smrti, †

mé nohy pádu, že dál mohu kráčet *

před Boží tváří ve světle živých. △

Ant. V Boha doufám a obavy nemám: co proti mně zmůže člověk?

Ant. 3 Pane, tvá dobrota sahá až k nebi.

Žalm 56 (57)
Ranní modlitba v soužení
Tento žalm zpívá o utrpení Páně. (Sv. Augustin)

Smiluj se, Bože, nade mnou se smiluj, *

neboť se k tobě utíkám!

V stínu tvých křídel hledám útočiště, *

až pohroma se přežene.

O pomoc volám k Bohu, Nejvyššímu, *

k Bohu, jenž pro mne činí vše;

ať z nebe zasáhne a pomůže mi, *

mé úkladníky zahanbí!

Svou milostí a věrností *

on zachraňuje život můj.

Já musím spávat uprostřed lvích šelem, *

co dravě lidi hltají.

Jsou jejich zuby oštěpy a šípy *

a jejich jazyk ostrý meč.

Svou vznešenost zjev, Pane, na nebesích, *

po celé zemi slávu svou!

Oni mým nohám nastražili léčky, *

oni mou duši sklíčili,

přede mnou přímo kopali mi jámu, *

až do ní sami upadli.

Je odhodláno moje srdce, Pane, †

je odhodláno srdce mé, *

zpívat ti chci a v struny hrát.

Vzhůru má duše! Vzhůru moje harfo! *

Já jitřenku teď probudím.

Slavit tě budu před národy, Pane, *

chválit tě mezi pohany.

Neboť tvá dobrota až k nebi sahá *

a věrnost tvá až do oblak.

Svou vznešenost zjev, Pane, na nebesích, *

po celé zemi slávu svou! △

Ant. Pane, tvá dobrota sahá až k nebi.

KRÁTKÉ ČTENÍ

Gal 6, 7b-8

Co kdo zasel, to také sklidí. Kdo totiž seje do svého těla, z těla sklidí záhubu. Kdo však seje do ducha, z ducha sklidí věčný život.

Utlačeným dopomáhá k právu.

Ponížené vodí k cestám svým.

ZÁVĚREČNÁ MODLITBA

Modleme se.

Bože, tys povolal svatého opata Benedikta, aby jako veliký učitel duchovního života ukazoval cestu těm, kdo se zasvětili tvé službě; prosíme tě, uč i nás, abychom ničemu nedávali přednost před láskou k tobě a velkodušně kráčeli po cestě tvých přikázání. Skrze Krista, našeho Pána.

Amen.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2023 J. Vidéky