## 15. září 2025

## Panny Marie Bolestné
památka

V den po svátku Povýšení svatého kříže vzpomíná církev na bolesti Panny Marie, které trpěla ve spojení se svým Synem. V 15. století se začíná šířit úcta k jejím sedmi bolestem: 1. při předpovědi Simeonově (Lk 2,34-35), 2. při útěku do Egypta (Mt 2,13-15), 3. při hledání ztraceného Ježíše v jeruzalémském chrámě (Lk 2,41-52), 4. při cestě na Golgotu, 5. při ukřižování Ježíše, 6. při snímání Ježíše z kříže, 7. při ukládání Ježíše do hrobu. Od roku 1423 se začala slavit památka Panny Marie Bolestné v pátek před Květnou nedělí a v roce 1727 bylo její slavení rozšířeno pro celou církev. Od roku 1667 ji slavil řád servitů jako hlavní svátek třetí zářijovou neděli; Pius VII. zavedl (1814) i tento druhý svátek pro celou církev jako poděkování za svůj šťastný návrat ze zajetí a v roce 1913 byl pro něj stanoven den 15. září. Při úpravě kalendáře po II. vat. sněmu byly oba tyto svátky spojeny v jeden a slaví se dnešního dne.

Ranní chvály

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Stála Matka odhodlaně

v slzách vedle kříže Páně,

na kterém Syn její pněl.

Její duši v hořkém lkání

sklíčenou, bez smilování

do hlubin meč otevřel.

Ó jak smutná, zkormoucená

byla ona svatá žena,

Matka Požehnaného!

Jak se chvěla, jak trpěla

zbožná Matka, když viděla

muka Syna milého!

Kdo z nás by se za pláč styděl,

kdyby Matku Páně viděl

v těžkém hoři nevinném!

Kdo by zůstal bez bolesti,

svatou Matku vida nésti

muka kříže se synem!

Pro nepravost hříšných bratří

trpí Ježíš. Na něj patří,

jak ho člověk bičoval;

na drahého hledí Syna,

jak opuštěn, v mukách hyna

ducha Otci odevzdal.

Nebo:

To nejsou staletí, co tepe –

vteřiny jsou to! Hluché, slepé,

jež buchot kladiv počítá.

Ty ještě stojíš? Palmo přímá,

s očima světu zavřenýma,

v kamennou bledost ukrytá! …

A tu ho spatří, ve tvář tváři.

Přibitý, oběť na oltáři,

z ran černých, rouhavých jak hřích

potůčkem rudým krev se lije

na lysé témě Kalvárie,

strašlivě sám, strašlivě tich.

A strašně sama, strašně ticha

i matka. Nelká, nezavzdychá,

jen Synu hledí do očí.

V nich rouška smrti houstne, šedne,

tmu tmoucí plodí za poledne,

tmou mraznou srdce obtočí.

Poslední záchvěv. Dokonáno …

– Vyrvi se tmám! Ó vrať se, Panno!

Zavolej! Zaplač! Vydej vzdech! –

Jan k životu ji vrací znova.

– Buď u svých dětí, Matko Slova,

ó, matko má, ó, matko všech!

ŽALMY

1. ant. Bože, stal ses mým pomocníkem, má duše přilnula k tobě.

Žalm 63,2-9
Duše žízní po Bohu
Hledá Boha, kdo odkládá skutky temnoty.

Bože, ty jsi můj Bůh, *

snažně tě hledám,

má duše po tobě žízní, prahne po tobě mé tělo *

jak vyprahlá, žíznivá, bezvodá země.

Tak toužím tě spatřit ve svatyni, *

abych viděl tvou moc a slávu.

Vždyť tvá milost je lepší než život, *

mé rty tě budou chválit.

Tak tě budu velebit ve svém životě, *

v tvém jménu povznesu své dlaně k modlitbě.

Má duše se bude sytit jak tukem a morkem, *

plesajícími rty zajásají ústa,

kdykoli na tebe vzpomenu na svém lůžku, *

v nočních hodinách budu na tebe myslet.

Neboť stal ses mým pomocníkem *

a ve stínu tvých křídel jásám.

Má duše lne k tobě, *

tvá pravice mě podpírá.

Ant. Bože, stal ses mým pomocníkem, má duše přilnula k tobě.

2. ant. Radujme se z toho, že máme účast na Kristově utrpení.

Kantikum
Všechno tvorstvo chválí Boha

Dan 3,57-88

Chvalte našeho Boha, všichni, kdo mu sloužíte. (Zj 19,5)

Všechna díla Páně, velebte Pána, *

chvalte a oslavujte ho navěky.

Nebesa, velebte Pána, *

andělé Páně, velebte Pána.

Všechny vody nad nebem, velebte Pána, *

všechny mocnosti Páně, velebte Pána.

Slunce a měsíci, velebte Pána, *

nebeské hvězdy, velebte Pána.

Všechny deště a roso, velebte Pána, *

všechny větry, velebte Pána.

Ohni a žáre, velebte Pána, *

studeno a teplo, velebte Pána.

Roso a jíní, velebte Pána, *

zimo a chlade, velebte Pána.

Ledy a sněhy, velebte Pána, *

noci a dni, velebte Pána.

Světlo a temno, velebte Pána, *

blesky a mraky, velebte Pána.

Země, veleb Pána, *

chval a oslavuj ho navěky.

Hory a vrchy, velebte Pána, *

vše, co na zemi roste, veleb Pána.

Prameny, velebte Pána, *

moře a řeky, velebte Pána.

Velké a malé ryby, které plují ve vodě, velebte Pána, *

všichni nebeští ptáci, velebte Pána.

Všechna zvířata divoká i krotká, velebte Pána, *

lidé, velebte Pána.

Izraeli, veleb Pána, *

chval a oslavuj ho navěky.

Kněží Páně, velebte Pána, *

služebníci Páně, velebte Pána.

Duchové a duše spravedlivých, velebte Pána, *

svatí a pokorní srdcem, velebte Pána.

Ananiáši, Azariáši, Misaeli, velebte Pána, *

chvalte a oslavujte ho navěky.

Velebme Otce i Syna i Ducha Svatého, *

chvalme a oslavujme ho navěky.

Na konci tohoto kantika se nepřipojuje zakončení Sláva Otci.

Ant. Radujme se z toho, že máme účast na Kristově utrpení.

3. ant. Bůh rozhodl, že Kristovou krví usmíří se sebou všechno tvorstvo.

Žalm 149
Jásot svatých
Synové církve, synové nového lidu, ať jásají nad Kristem, svým králem. (Hesychius)

Zpívejte Hospodinu píseň novou, *

jeho chvála ať zaznívá ve sboru svatých.

Ať se raduje Izrael ze svého tvůrce, *

synové Siónu ať jásají nad svým králem.

Ať chválí jeho jméno tancem, *

ať mu hrají na buben a na citeru,

neboť Hospodin miluje svůj národ *

a pokorné zdobí vítězstvím.

Ať svatí jásají chvalozpěvem, *

ať se veselí na svých ložích.

Boží chválu ať mají v hrdlech *

a dvojsečný meč v rukou,

aby vykonali pomstu na pohanech, *

tresty na národech,

aby spoutali jejich krále řetězy *

a železnými okovy jejich velmože,

aby na nich vykonali určený soud. *

Všem jeho svatým bude to ke cti.

Ant. Bůh rozhodl, že Kristovou krví usmíří se sebou všechno tvorstvo.

KRÁTKÉ ČTENÍ

Kol 1,24-25

Teď sice pro vás trpím, ale raduji se z toho, protože tím na svém těle doplňuji to, co zbývá vytrpět do plné míry Kristových útrap; má z toho prospěch jeho tělo, to je církev. Do jejích služeb jsem se dal, jak to bylo ve shodě s Božím darem, který mi Bůh svěřil, abych vám plně oznámil Boží slovo.

ZPĚV PO KRÁTKÉM ČTENÍ

Skrze tebe, Panno Maria, * čerpáme milost spásy. Skrze tebe.

Z Kristových ran * čerpáme milost spásy. Sláva Otci. Skrze tebe.

ZACHARIÁŠOVO KANTIKUM

Antifona k Zachariášovu kantiku: Raduj se, bolestná Matko, neboť tys vytrvala pod křížem Pána; nyní s ním vládneš v nebeské slávě.

PROSBY

Oslavujme našeho Spasitele, narozeného z Panny Marie, a prosme ho:

Ježíši, Synu Panny Marie, vyslyš nás.

Ježíši, slunce spravedlnosti, tvá Matka přišla na svět jako zářící jitřenka, ohlašující den spásy,

veď nás svou milostí, ať stále chodíme ve tvém světle.

Ježíši, věčné slovo Otcovo, ty sis vyvolil za Matku neporušenou pannu,

vysvoboď nás z porušení hříchu.

Ježíši, Spasiteli světa, pod tvým křížem stála a s tebou trpěla tvá Matka,

na její přímluvu dej i nám statečnost a vytrvalost, abychom obstáli ve všech zkouškách s vědomím, že tím máme účast na tvém utrpení.

Nejdobrotivější Ježíši, když jsi umíral na kříži, svěřil jsi lidstvo do ochrany své Matky,

dej, ať chráněni její mocnou záštitou zůstáváme stále spojeni s tebou.

Nebo:

Oslavujme našeho Spasitele, narozeného z Panny Marie, a prosme ho:

Ježíši, Synu Panny Marie, vyslyš nás.

Spasiteli světa, tvá Matka byla pro tvé zásluhy už předem uchráněna od veškeré poskvrny hříchu,

dávej také nám svou milost, aby nás hřích nikdy neovládl.

Náš vykupiteli, tvá Matka byla naplněna Duchem Svatým a stala se tvým nejčistším příbytkem,

učiň i nás navěky živým chrámem svého Ducha.

Pane Ježíši, tvá Matka uchovávala všechna tvá slova ve svém srdci a uvažovala o nich,

veď nás, abychom ji následovali a sytili se slovem vycházejícím z tvých úst.

Králi králů, tys vzal svou Matku s tělem i s duší k sobě do nebe,

pomáhej nám, ať celým svým životem směřujeme k tobě.

Pane nebe i země, tys postavil svou Matku po své pravici jako královnu,

postav v den soudu po své pravici i nás.

Otče náš.

MODLITBA

Bože, tys posiloval Pannu Marii, když stála pod křížem svého Syna a prožívala jeho bolesti; pomáhej i své církvi, aby účastí na Kristově utrpení dosáhla také slávy vzkříšení. Skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2024 J. Vidéky