## 10. září 2025

## Středa, mezidobí, 23. týden
3. týden žaltáře

Modlitba se čtením

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Kristus Pán praví:

Ti, kdo zachovají

slovo moje s věrností,

smrti neokusí na věčnosti.

Kdo slyší slova

a je zachovává,

ten je blahoslavený,

a bude do slávy uvedený.

Písmo nám svědčí,

že pro slovo Boží

musí mnoho trpěti,

kdo se chce Krista zde přidržeti.

Nic se nebojme,

jenom v pravdě stůjme,

věříce jeho řeči

doufejme v pomoc jeho a péči.

Státi bezpečně

budem ustavičně

v jeho svatém učení,

neopustí nás až do skončení.

Ó milý Pane,

dej, ať v nás zůstane

užitek slova tvého,

přiveď nás do království věčného.

ŽALMY

1. ant. Navěky chci zpívat o Hospodinových milostech. †

Žalm 89 (88), 2-38
Bůh je milosrdný a věrný
Z (Davidova) potomstva vyvedl Bůh podle zaslíbení jako spasitele Ježíše. (Sk 13,23)
I (2-19)

Navěky chci zpívat o Hospodinových milostech, *

† po všechna pokolení hlásat svými ústy tvou věrnost.

Řekl jsi totiž: „Navěky je založena milost.“ *

Na nebi jsi upevnil svou věrnost.

„Smlouvu jsem sjednal se svým vyvoleným, *

přísahal jsem Davidovi, svému služebníku:

Navěky zajistím tvůj rod *

a tvůj trůn zbuduji na všechna pokolení.“

Nebesa oslavují tvé divy, Hospodine, *

a tvou věrnost shromáždění svatých.

Neboť kdo se může v oblacích rovnat Hospodinu, *

kdo z Božích synů se podobá Pánu?

Bůh je strašný ve sboru svatých, *

veliký a hrozný nad všechny kolem sebe.

Hospodine, Bože zástupů, kdo je jako ty? *

Mocný jsi, Hospodine, a tvá věrnost tě obklopuje.

Ty vládneš nad nezkrotným mořem, *

ty poutáš jeho vzduté vlny.

Tys probodl a rozdupal Rahab, *

svým silným ramenem jsi rozptýlil své nepřátele.

Tvá jsou nebesa, tvá je i země, *

založil jsi svět a vše, co jej plní.

Sever i jih jsi stvořil, *

Tábor a Hermon plesají v tvém jménu.

Tvé rámě je mocné, *

silná je tvá ruka, zdvižena tvá pravice.

Spravedlnost a právo jsou základem tvého trůnu, *

milost a věrnost před tebou kráčejí.

Šťastný je lid, který dovede oslavovat, *

chodí, Hospodine, v záři tvé tváře.

V tvém jménu jásají ustavičně *

a honosí se tvou spravedlností.

Neboť ty jsi leskem jejich moci *

a tvou přízní roste naše síla.

Vždyť náš vladař náleží Hospodinu, *

náš král Svatému Izraele.

Ant. Navěky chci zpívat o Hospodinových milostech.

2. ant. Kristus, Syn Boží, pochází jako člověk z rodu Davidova.

II (20-30)

Kdysi ve vidění jsi mluvil ke svým zbožným a řekls: †

„Jinochu jsem dal přednost před bojovníkem, *

povýšil jsem vyvoleného z lidu.

Nalezl jsem Davida, svého služebníka, *

pomazal jsem ho svým svatým olejem,

pevně ho drží má ruka *

i mé rámě ho posiluje.

Nepřítel ho neoklame, *

zvrácený člověk ho nepokoří.

Zničím před ním jeho protivníky *

a pobiji ty, kdo ho nenávidí.

Má věrnost a láska ho budou provázet, *

ve jménu mém zmohutní jeho síla.

Položím jeho ruku na moře *

a na řeky jeho pravici.

On mě bude vzývat: Ty jsi můj otec, *

můj Bůh a skála mé spásy.

Já pak ho ustanovím prvorozeným synem, *

nejvyšším mezi králi země.

Navěky mu zachovám svou milost, *

má smlouva s ním platit nepřestane.

Dám věčné trvání jeho rodu, *

jeho trůn bude jako věk nebes.“

Ant. Kristus, Syn Boží, pochází jako člověk z rodu Davidova.

3. ant. Přísahal jsem Davidovi, svému služebníku; jeho potomstvo potrvá navěky.

III (31-38)

„Jestliže jeho synové opustí můj zákon *

a nebudou jednat podle mých příkazů,

jestliže poskvrní má ustanovení *

a nezachovají má přikázání:

potrestám metlou jejich nepravost *

a ranami jejich provinění.

Svou milost mu však neodejmu *

a svou věrnost neporuším.

Nezapřu svoji smlouvu, *

výrok svých rtů nepozměním.

Jednou provždy jsem přísahal při své svatosti, *

jistě neselžu Davidovi.

Jeho potomstvo potrvá navěky, *

jeho trůn bude přede mnou jako slunce,

jako měsíc, který je upevněn navěky, *

věrný svědek na nebi.“

Ant. Přísahal jsem Davidovi, svému služebníku; jeho potomstvo potrvá navěky.

Hospodine, tvé slovo osvěcuje,

nezkušenému dává moudrost.

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy proroka Habakuka

2,5-20

Zlořečení proti utlačovatelům

Věru, bohatství klame pyšného muže,

nebude mít trvání.

Roztahuje své hrdlo jak podsvětí,

je jako smrt a nenasytí se;

zabírá pro sebe všechny lidi

a shromažďuje pro sebe všechny národy.

Nebudou tito všichni o něm skládat pořekadla,

hanlivé písničky, hádanky a říkat:

„Běda tomu, kdo shromažďuje, co mu nepatří

– na jak dlouho? –

a zatěžuje se zástavami!“

Nepovstanou hned ti, kdo tě trápí,

a nevzbudí se ti, kdo tě souží,

a budeš jejich kořistí?

Protože jsi oloupil mnoho národů,

všechny ostatní národy oloupí tebe

pro krev lidí, pro znásilnění země,

měst a jejich obyvatel.

Běda tomu, kdo baží po nespravedlivém zisku

pro svůj dům,

aby si ve výšinách zbudoval hnízdo,

aby se vyprostil ze spárů zlého!

Pohanu jsi vymyslil pro svůj dům:

tím, že jsi vyhubil mnoho národů,

uškodil jsi sobě!

Kámen ze zdi bude křičet

a břevno z krovu mu bude odpovídat.

Běda tomu, kdo krví buduje město,

kdo (své) sídlo staví nepravostí!

Není (stanoveno) od Hospodina zástupů,

aby lidé pracovali pro oheň

a národy se namáhaly pro nic?

Země bude naplněna poznáním Hospodinovy slávy,

jako vody pokrývají moře.

Běda tomu, kdo dává pít svému příteli,

(ale) přidává svůj jed a opíjí ho,

aby se mohl pást na jeho nahotě!

Budeš nasycen potupou místo slávou:

i ty pij, a ukaž se nahý!

Obrátí se na tebe kalich z Hospodinovy pravice,

pohana (se vychrstne) na tvoji slávu!

Zpustošený Libanon tě přikryje,

vyděšená zvěř tě poděsí

pro krev lidí, pro znásilnění země,

měst a jejich obyvatel.

Co prospěje modla,

že ji řezbář vyřezává,

bůžek ulitý (z kovu) a lživá věštba?

A přece jeho tvůrce ve své dílo důvěřoval,

že tvořil němé modly!

Běda tomu, kdo dřevu říká: „Probuď se!“,

němému kameni: „Povstaň!“

Dá snad poučení?

Hle, je potažen zlatem a stříbrem,

a přece v něm dech (života) není!

Hospodin (sídlí) ve svém svatém chrámě,

celá země ať před ním mlčí!

ZPĚV PO PRVNÍM ČTENÍ

Řím 2,12; 11,32; 3,23

Ti, kdo zhřešili, ale Zákona neznali, bez Zákona všichni propadnou záhubě. Všichni však, kdo Zákon měli a zhřešili, budou odsouzeni na základě Zákona. * Bůh dopustil, že všichni upadli do neposlušnosti, aby všem prokázal milosrdenství.

Vždyť všichni jsou hříšníky a nedostává se jim Boží slávy. * Bůh.

DRUHÉ ČTENÍ

Z kázání svatého Bernarda, opata

(Sermo 5 de diversis, 4-5: Opera omnia, Edit. Cisterc. 6,1 [1970], 103-104)

Stupně rozjímání

Postavme se pevně na hradbu a opřeme se vší silou o Krista, nejpevnější skálu, jak je psáno: Na skálu postavil mé nohy, dal mi bezpečně kráčet. Když jsme se tak pevně postavili, rozjímejme, abychom poznali, co nám řekne a co máme my odpovědět na jeho výtky.

První stupeň rozjímání je, moji milí, tento: abychom ustavičně měli na mysli, co chce Pán, co se mu líbí a co je mu milé. Poněvadž každý z nás často chybuje a naše smělost se staví proti jeho správné vůli a nemůže se s ní spojit ani shodnout, skloňme se pod mocnou ruku nejvyššího Boha a všemožně se snažme představit se jeho milosrdným očím jako ubožáci a říkejme: Uzdrav mě, Hospodine, a budu zdráv, zachraň mě, a budu zachráněn. A také: Volám: Hospodine, smiluj se nade mnou, uzdrav mě, zhřešil jsem proti tobě.

Když se oko našeho srdce očistí takovýmito úvahami, přestaneme se s hořkostí zabývat svým vlastním duchem, ale s velkým potěšením spíše duchem božským. A přestaneme uvažovat, jaká je Boží vůle v nás, nýbrž jaká je sama v sobě.

Život je totiž v jeho vůli. Proto nepochybujeme, že je pro nás užitečnější, a proto prospěšnější všechno, co se shoduje s jeho vůlí. Nuže, jak opravdově chceme zachovat život své duše, tak se ze všech svých sil starejme, abychom se od jeho vůle neodchýlili.

Když pak poněkud pokročíme v duchovním cvičení za vedení Ducha, který zpytuje i hlubiny Boží, uvažujme, jak laskavý je Pán, jak je dobrý sám v sobě. A s prorokem se modleme, abychom poznali vůli Páně, a nevstupujme již do svého srdce, ale do jeho chrámu. A přesto říkejme: Rmoutím se uvnitř v duši, proto vzpomínám na tebe.

Kolem těchto dvou věcí se točí celý duchovní život: abychom se při svém rozjímání spasitelně znepokojovali a rmoutili a abychom si při rozjímání o Bohu oddechli a v radosti Ducha Svatého měli útěchu. A tak abychom dosáhli bázně Boží a pokory, a skrze ni dospěli k naději a lásce.

ZPĚV PO DRUHÉM ČTENÍ

Žl 111 (110),10; Mdr 6,18; Sir 19,18

Počátek moudrosti je bát se Hospodina: moudře jednají všichni, kdo tak činí; * jeho chvála zůstává navždy.

Láska k ní je zachovávat její přikázání, neboť všechna moudrost je v bázni před Pánem. * Jeho.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, tys nám poslal Vykupitele a přijímáš nás za své syny; pohlédni na nás s otcovskou láskou a dej, aby všichni, kdo věří v Krista, dosáhli pravé svobody a věčného dědictví. Skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2024 J. Vidéky