## 2. srpen 2025

## Sv. Eusebia z Vercelli, biskupa
nezávazná památka

Narodil se na začátku 4. století na Sardinii. V Římě přijal kněžství a kolem roku 345 byl poslán do Vercelli v severní Itálii jako tamější první biskup. Zvláštní pozornost věnoval kněžím a těm, kdo se připravovali na kněžství. Neohroženě hájil víru v Kristovo božství proti ariánům, a byl proto poslán do vyhnanství (355). V Palestině, Kapadocii a horním Egyptě se dostal do styku s nejživějšími křesťanskými centry té doby. Po návratu do své diecéze (363) usiloval o obnovu křesťanského života svých věřících. Zachovalo se několik jeho dopisů, které posílal císaři, kněžím a věřícím. Zemřel 1. VIII. 371, byl pohřben ve své katedrále a brzy po smrti byl uctíván jako svatý.

Modlitba se čtením

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Zachovej nás při svém slovu

a dej k němu víru živou,

ty sám, Ježíši, Pane náš,

neboť ty mdlobu nás všech znáš.

Poněvadž sami ze sebe

nemůžeme nic bez tebe,

v tvou ochranu se dáváme

a za to tebe žádáme:

Ať moc pravdy slova tvého

vejde do srdce našeho,

a tak ať jsme země plodná,

pro setbu tvoji příhodná.

V čemkoli jsme pobloudili,

naprav nás, Pastýři dobrý,

k stádu svému na ramenou

přines ovci svou ztracenou!

Slovo tvé, Pane, Kriste náš,

ať neopustí nikdo z nás!

Amen, ať se to vše stane,

zač tebe s vírou žádáme.

ŽALMY

1. ant. Kdo se poníží jako dítě, ten je v nebeském království největší.

Žalm 131 (130)
Důvěřuj v Boha jako dítě
Učte se ode mě, neboť jsem tichý a pokorný srdcem. (Mt 11,29)

Hospodine, mé srdce se nevypíná, *

nevyvyšují se mé oči,

neženu se za velikými věcmi *

pro mě nedostižnými.

Spíše jsem uklidnil a utišil svou duši †

jako dítě na matčině klíně; *

jako dítě, tak je má duše ve mně.

Doufej, Izraeli, v Hospodina *

nyní i navěky.

Ant. Kdo se poníží jako dítě, ten je v nebeském království největší.

2. ant. Hospodine, můj Bože, všechno, co jsem obětoval, daroval jsem s radostí a s upřímným srdcem.

Žalm 132 (131)
Boží přislíbení Davidovu domu
Pán Bůh mu dá trůn jeho předka Davida. (Lk 1,32)
I (1-10)

Pamatuj, Hospodine, na Davida, *

na veškerou jeho starostlivost,

jak přísahal Hospodinu, *

sliboval Mocnému Jakubovu:

„Nevkročím do svého obytného domu, *

nevstoupím na své připravené lůžko,

nepopřeji spánku svým očím, *

svým víčkům odpočinku,

dokud nenaleznu místo pro Hospodina, *

příbytek Mocnému Jakubovu.“

Hle, slyšeli jsme o ní v Efratě, *

nalezli jsme ji na polích Jaaru.

Vejděme do jeho příbytku, *

klaňme se u podnože jeho nohou.

Vstaň, Hospodine, vejdi na místo svého odpočinku *

ty i tvá vznešená archa!

Tvoji kněží ať obléknou spravedlnost *

a tvoji zbožní ať se jásotem rozjásají!

Pro Davida, svého služebníka, *

neodmítej tvář svého pomazaného!

Ant. Hospodine, můj Bože, všechno, co jsem obětoval, daroval jsem s radostí a s upřímným srdcem.

3. ant. Hospodin splnil přísahu, kterou se zavázal Davidovi: upevnil jeho království na věky.

II (11-18)

Přísahal Hospodin Davidovi *

s věrností, kterou neporuší:

„Potomka z tvého rodu *

dosadím na tvůj trůn.

Budou-li tvoji synové dbát na mou smlouvu, *

na mé příkazy, kterým je naučím,

též jejich synové navěky *

budou sedět na tvém trůně!“

Neboť Hospodin si vyvolil Sión, *

přál si ho mít za své sídlo:

„To je můj příbytek navěky, *

zde budu sídlit, ten jsem si zvolil.

Jeho pokrmy štědře požehnám, *

jeho chudé nasytím chlebem.

Jeho kněze obléknu v spásu, *

jeho zbožní se jásotem rozjásají.

Zde dám vyrašit rohu Davidovu, *

rozžehnu svítilnu svému pomazanému.

Jeho nepřátele obléknu v hanbu, *

ale na něm zazáří má koruna.“

Ant. Hospodin splnil přísahu, kterou se zavázal Davidovi: upevnil jeho království na věky.

Pojďte, pozorujte Boží skutky,

které učinil k úžasu země.

PRVNÍ ČTENÍ

Z druhého listu svatého apoštola Pavla Korinťanům

12,14 – 13,13

Apoštolova návštěva má přinést duchovní prospěch

(Bratři!) Jsem připraven, že k vám přijdu. Už to bude potřetí. (Ani tentokrát) vám nebudu na obtíž. Nechci váš majetek, chci vás! Nemají přece shromažďovat majetek děti rodičům, ale rodiče dětem. A já s největší ochotou vynaložím všechno, ano i sám sebe vyčerpám pro vaše duše. Tak velice vás mám rád. (Zasloužím si tedy,) abyste vy měli mě rádi méně?

Ale budiž! Já sám jsem vám na obtíž nepřipadl. Ale jsem prý chytrák a lapil jsem vás lstí: vykořisťoval jsem vás pomocí někoho z těch, které jsem k vám poslal? Vybídl jsem Tita a s ním jsem poslal ještě jednoho bratra. Vykořisťoval vás snad Titus? Copak jsme se oba nechovali úplně stejně? Copak jsme (nejednali) podle stejných zásad?

Dlouho si už asi myslíte, že se před vámi chceme obhajovat. (Ne!) Mluvíme před Bohem spojeni s Kristem. Všecko to má sloužit, milovaní, k vašemu duchovnímu prospěchu. Jednu obavu mám! Až k vám přijdu, abych vás nenalezl v tom stavu, v jakém bych nechtěl, a vy abyste neshledali, že já jsem vůči vám takový, jakého si mě nepřejete. (To by se stalo,) kdyby se ukázal svár, žárlivost, hněvy, nevraživosti, pomluvy, donašečství, nadutosti, bouření. (Bojím se,) aby mě můj Bůh, až přijdu, zase u vás nepokořil a já abych nemusel naříkat nad mnohými, kteří se už dříve provinili, ale nedali se na pokání (a nelitovali, že hřešili) nečistotou, smilstvím a prostopášností.

To k vám jdu už potřetí. ‚Ústy dvou nebo tří svědků bude dokázána každá záležitost!‘ Řekl jsem už a říkám zase – když jsem totiž byl u vás podruhé a když jsem teď nepřítomen – už předem těm, kdo se v minulosti prohřešili, i všem ostatním: až zase přijdu, nikoho nebudu šetřit. Vždyť si žádáte důkaz, že mými ústy mluví Kristus; a ten na vás není slabý, ale má vůči vám síly dost. Byl sice ukřižován jako slabý člověk, ale z Boží moci je živ. I my jsme s ním slabí, ale přesto budeme mít dostatek síly, kterou nám na vás dal Bůh.

Zkoušejte sami sebe, zdali jste ve víře, sami sebe zkoumejte! Copak nepoznáváte sami na sobě, že Ježíš Kristus je ve vás? – leda že jste se snad neosvědčili. Ale mám naději, že poznáte, že my neosvědčení nejsme. Modlíme se však k Bohu, abyste nedělali nic špatného. (Toužíme,) ne aby se ukázalo, jak jsme osvědčení, ale abyste vy konali dobro, (i když se pak ukáže,) že my jsme neosvědčení. Vždyť nic nedokážeme proti pravdě, ale jen pro pravdu. A tak máme radost z toho, když my jsme slabí, jen když vy jste silní. Za to se i modlíme, aby u vás bylo zase všecko uvedeno do pořádku. Proto píšu tohle z dálky, abych při svém příchodu nemusel přísně použít své moci, kterou mi Pán dal na budování, ne na ničení.

Nakonec, bratři: žijte radostně, zdokonalujte se, buďte přístupni napomínání, buďte svorní, žijte v pokoji, a Bůh, (dárce) lásky a pokoje, bude s vámi.

Pozdravujte se navzájem svatým políbením. Pozdravují vás všichni věřící.

Milost Pána Ježíše Krista, láska Boží a společenství Svatého Ducha s vámi se všemi!

ZPĚV PO PRVNÍM ČTENÍ

2 Kor 13,11; Flp 4,7

Žijte radostně, zdokonalujte se, žijte v pokoji. * Bůh, dárce lásky a pokoje, bude s vámi.

Boží pokoj, který převyšuje všechno pomyšlení, uchrání vaše srdce a vaše myšlenky v Kristu Ježíši. * Bůh.

DRUHÉ ČTENÍ

Z dopisu svatého Eusebia

(Epist. 2,1,3 – 2,3; 10,1 – 11,1: CCL 9,104-105.109)

Běh jsem skončil, víru jsem uchoval

Drazí bratři, nyní vím, že jste bez úhony, jak jsem si to přál. Připadá mi, jako bych se dostal až k vám, náhle unesen z daleké země, jako se to stalo s Habakukem, když ho anděl donesl k Danielovi. Když jsem dostával od vás dopisy a poznával z nich vaše svaté smýšlení a vaši lásku, mísila se ve mně radost se slzami, a duchu dychtivému číst byly slzy na překážku. Ale obojí bylo nezbytné, aby se jednotlivé smysly v touze doplňovaly a předstihovaly v povinnostech lásky. Zabýval jsem se tím celé dny, připadalo mi, že s vámi rozprávím, a zapomínal jsem přitom na minulé strasti. Vždyť jsem byl ze všech stran obklopen tak radostnými zprávami o vaší pevné víře, o vaší lásce i o plodech, které vydáváte, že se mi uprostřed takového štěstí najednou zdálo, jako bych nebyl ve vyhnanství, ale mezi vámi.

Proto, drazí bratři, mám radost z vaší víry, ze spásy, k níž víra vede, i z plodů, které vydáváte nejen u vás, ale i do dálky. A jako sadař naroubuje dobrý strom, aby přinášel dobré ovoce, a proto nebyl vyťat a hozen do ohně, tak si i my toužebně přejeme prokázat vám nejenom službu podle těla, ale vydat i svůj život pro vaši spásu.

Pokud jde o tento dopis, mohli jsme ho stěží aspoň nějak sestavit. Bez ustání jsme přitom prosili Boha, aby na pár hodin držel na uzdě strážce a nedopustil, aby vám jáhen dodal spíše zprávu o našich útrapách než nějaký pozdravný dopis. Proto vás snažně žádám, abyste s veškerou bdělostí střežili víru, zachovali svornost, věnovali se modlitbě a neustále pamatovali na nás, aby Pán uznal za dobré osvobodit svou církev, která snáší útrapy v celém světě, a abychom se my utiskovaní mohli radovat na svobodě s vámi.

Také vás žádám a pro milosrdenství Boží prosím, aby každý z vás pochopil, že pozdrav v tomto dopise patří jemu. Tísněn okolnostmi, nemohl jsem napsat každému zvlášť, jak jsem míval ve zvyku. A tak tímto dopisem, bratři i svaté sestry, synové a dcery, vás všechny bez rozdílu pohlaví a věku vyzývám a žádám, abyste se spokojili s tímto pozdravem, a přeji si, abyste vyřídili náš pozdrav také těm, kdo nepatří k nám, ale mají nás rádi.

ZPĚV PO DRUHÉM ČTENÍ

Lk 12,35-36; Mt 24,42

Mějte bedra přepásaná a vaše lampy ať hoří, * abyste se podobali lidem, kteří čekají na svého pána, až se vrátí ze svatby.

Bděte tedy, protože nevíte, v kterou hodinu váš Pán přijde. * Abyste.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, tys posiloval svatého biskupa Eusebia, aby neohroženě hlásal a hájil víru v božství tvého Syna; prosíme tě, dávej i nám sílu, abychom si zachovali tuto víru neporušenou a žili s tvým Synem v trvalém spojení. Neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2024 J. Vidéky