## 18. srpen 2025

## Pondělí, mezidobí, 20. týden
4. týden žaltáře

Modlitba se čtením

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Svítilnou pro nohy mé je slovo tvé, Kriste,

temnost zapuzuje a činí cesty jisté;

kdo přijímá i rozjímá slovo nábožně,

v světle chodí, jemu tma nepanuje,

to ovoce slovo přijaté způsobuje.

Lék vpravdě výborný nám hříšníkům připravil

Kristus, lékař pravý, který z nebe sestoupil,

on jsa Slovo věčné slovem svým zdraví dává;

duše hříšná života v sobě nemá,

avšak slovem Božím může být oživena.

Chce-li kdo do života věčného přijíti,

musí slovo Boží vskutku zachovávati,

neboť z Božího zákona nic nepomine,

co Bůh řekl, to vše se jistě stane.

Ať v nás slovo tvé zůstane, popřej nám, Pane.

ŽALMY

1. ant. Jak dobrý je Bůh k těm, kdo mají čisté srdce!

Žalm 73 (72)
Mé štěstí je být nablízku Bohu
Blahoslavený, kdo se nepohorší nade mnou. (Mt 11,6)
I (1-12)

Jak dobrý je Bůh k upřímným lidem, *

jak dobrý je Pán k těm, kdo mají čisté srdce!

Téměř již zakolísaly mé nohy, *

málem již uklouzly mé kroky,

neboť jsem záviděl bezbožným, *

když jsem pozoroval blahobyt hříšných.

Opravdu, nemají nesnáze, *

jejich tělo je zdravé a dobře živené.

Netrápí je lidské strasti, *

nemají soužení jak ostatní lidé.

Proto je obepíná pýcha jako náhrdelník, *

násilnictví je přikrývá jakoby šatem.

Z dobrého bydla vychází jejich nepravost, *

prýští výmysly srdce.

Posmívají se, vedou zlé řeči, *

z povýšenosti hrozí útlakem.

Svými ústy míří do nebe, *

jejich jazyk rejdí po zemi.

Proto se k nim obrací můj lid, *

jako by se chtěl hodně nalokat vody,

a praví: „Jak by to mohl Bůh vědět, *

má o tom Nejvyšší znalost?“

Hle, takoví jsou hříšníci, *

klidně si žijí, hromadí bohatství.

Ant. Jak dobrý je Bůh k těm, kdo mají čisté srdce!

2. ant. Smích hříšníků se obrátí v nářek a jejich radost ve smutek.

II (13-22)

Marně jsem tedy zachoval své srdce bez úhony *

a v nevinnosti myl své ruce?

Stále jsem v soužení *

a den co den v trestu.

Kdybych řekl: „Budu mluvit jako oni,“ *

zradil bych rod tvých synů.

Hloubal jsem, jak bych to poznal, *

ale zdálo se mi to obtížné,

až jsem vnikl do Božích tajemství *

a přihlédl k jejich konci.

Věru, stavíš je na kluzkou cestu, *

do zhouby je vrháš.

Jak se zhroutili v mžiku, *

zhynuli, pominuli se hrůzou!

Jako člověk pohrdá snem, když se probudí, *

tak, Pane, až povstaneš, pohrdneš jejich výmysly.

Když se mé srdce jitřilo *

a bolest bodala v ledví,

byl jsem nerozumný a nechápal jsem, *

byl jsem před tebou podobný němé tváři.

Ant. Smích hříšníků se obrátí v nářek a jejich radost ve smutek.

3. ant. Mé štěstí je být nablízku Bohu; kdo se od něho vzdaluje, zahyne.

III (23-28)

Já však chci stále být u tebe: *

uchopils mě za pravici,

povedeš mě svou radou *

a potom mě vezmeš do slávy.

Koho mám na nebi kromě tebe? *

Když jsem u tebe, nevábí mě země.

Touhou hyne mé tělo i duše, *

Bůh je navždy skála mého srdce a můj podíl.

Vždyť hle, kdo se od tebe vzdaluje, zahyne, *

zahubíš všechny, kdo jsou ti nevěrní.

Mé štěstí však je být nablízku Bohu, *

mít útočiště v Pánu, Hospodinu.

O všech tvých skutcích budu vypravovat *

v branách siónské dcery.

Ant. Mé štěstí je být nablízku Bohu; kdo se od něho vzdaluje, zahyne.

Hospodine, miluji tvůj zákon,

rozjímám o tvých přikázáních.

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy proroka Izaiáše

3,1-15

Napomenutí Jeruzalému

Hle, Pán, Hospodin zástupů,

odnímá Jeruzalému a Judovi posilu a podporu,

všechnu posilu z chleba a všechnu posilu z vody,

hrdinu a bojovníka,

soudce a proroka, věštce a starce,

velitele a váženého muže,

rádce a moudrého kouzelníka

i znalce zaříkání.

Za knížete jim dám chlapce,

výrostkové jim budou vládnout.

Lidé budou sužovat jeden druhého,

bližní bližního,

chlapec se osopí na starce,

bezvýznamný člověk na váženého muže.

Uchopí-li někdo druhého

z otcovského domu (a řekne):

„Máš šaty, buď naší hlavou

a ujmi se této trosky!“

– ten zvolá v onen den:

„Neumím léčit,

nemám ve svém domě chléb ani oděv,

nedělejte ze mě hlavu lidu!“

Ano, Jeruzalém se bortí a Juda padá,

neboť jejich jazyk a skutky jsou proti Hospodinu,

aby dráždily jeho vznešené oči.

Jejich drzá tvář svědčí proti nim,

svůj hřích hlásají jako Sodoma a neskrývají.

Běda jim, neboť sami sobě škodí!

Řekněte: „Spravedlivému bude dobře,

bude požívat ovoce svých skutků.“

Běda bezbožnému, stihne ho zlo,

sklidí odplatu svých skutků!

Dítě utiskuje můj lid

a ženy mu vládnou.

Můj lide, kdo tě blahoslaví, klamou tě

a odvádějí od cesty, kterou máš kráčet.

Přichází Hospodin, aby vedl spor,

povstává, aby soudil národy.

Hospodin začíná soud

s předními muži svého lidu a s jeho vládci:

„To vy jste spásli vinici,

co jste urvali chudákům, máte ve svých domech!

Co vás (to napadlo) utiskovat můj lid,

chudáka utlačovat?“

– praví Pán, Hospodin zástupů.

ZPĚV PO PRVNÍM ČTENÍ

Iz 3,10.11.13

Spravedlivému bude dobře, bude požívat ovoce svých skutků. * Běda bezbožnému, stihne ho zlo, sklidí odplatu svých skutků!

Přichází Hospodin, aby vedl spor, povstává, aby soudil národy. * Běda.

DRUHÉ ČTENÍ

Z komentáře svatého Řehoře Velikého, papeže, ke knize Job

(Lib. 3,39-40: PL 75,619-620)

Navenek boje, uvnitř úzkosti

Svatí mužové, když se octnou uprostřed boje, bývají vystaveni zároveň těm, kdo na ně útočí, i těm, kdo je chtějí svést. Těm prvním nastavují štít trpělivosti, na ty druhé vystřelují šípy učení; a do obojího boje se pouštějí s podivuhodnou vytrvalostí. Takže současně uvnitř moudře poučují zpozdilé a navenek statečně vzdorují nepříteli: ty první napravují učením, ty druhé drtí svou odolností. Svou tvrdošíjností totiž nabývají vrchu nad dotírajícím nepřítelem a ochabující spoluobčany pomáhají citlivě vést k záchraně: těm prvním se stavějí na odpor, aby nestrhli i další, o ty druhé mají starost, aby život ve spravedlnosti zcela neztratili.

Hleďme, jak se voják Božího tábora utkává na dvou frontách: Navenek boje, uvnitř úzkosti, říká apoštol. A vypočítává, co všechno musí snášet v boji zvenčí: V nebezpečích na řekách, v nebezpečích od lupičů, v nebezpečích od vlastního národa, v nebezpečích od pohanů, v nebezpečích ve městech, v nebezpečích v neobydlených krajích, v nebezpečích na moři, v nebezpečích mezi falešnými bratry. A hned dodává, jakými zbraněmi v tomto boji odráží nepřítele: Vyčerpávající práce, mnohé bezesné noci, hlad a žízeň, časté posty, zima a chatrné oblečení.

Ale poslechněme, jakou hradbou bdělosti při tom všem zápase chrání vlastní tábor: Kromě toho každodenní nával ke mně a starost o všechny církevní obce. Hle, s jakým odhodláním na sebe bere boj a jak milosrdně se stará o sobě svěřené bližní. Vypráví, co zlého musí trpět, a dodává, co dobrého přitom dává druhým.

Uvažme tedy, kolik úsilí stojí zároveň snášet vnější protivenství a uvnitř chránit, co je slabé. Zvenčí musí apoštol snášet boj, rány, okovy a uvnitř trpí strachem, protože se bojí ne o sebe, ale aby jeho utrpení neuškodilo jeho žákům. Proto jim také píše: Aby se nikdo nedal zviklat těmito souženími; vždyť sami víte, že to už je naše určení. Ve vlastním trápení má starost o osud druhých, aby se jeho žáci nezdráhali vyznávat víru, když vidí, co pro ni on musí vytrpět.

Jak nezměrná je hlubina této lásky! Nehledí na vlastní trápení a jen se stará, aby srdce jeho žáků nepodléhalo hříšným svodům. Nehledí na rány vlastního těla a uzdravuje rány v srdci druhých. Právě takoví jsou všichni spravedliví: zatímco sami trpí, ani v bolestech svého trápení se nepřestávají starat o to, co je k užitku jiným. Ač sami strádají protivenstvím, učí druhé, co budou nutně potřebovat. Jsou jako velicí lékaři, kteří jsou sami stiženi nemocí, ale snášejí své otevřené rány a jiným rozdávají uzdravující léky.

ZPĚV PO DRUHÉM ČTENÍ

Srov. Job 13,20-21; Jer 10,24

Bože, nebudu se před tebou skrývat; svou ruku vzdal ode mě, * ať mě neděsí hrůza z tebe.

Potrestej mě, Hospodine, ale s mírou, ne ve svém hněvu. * Ať mě.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, tys připravil všem, kdo tě milují, dary větší, než jsme schopni si představit; vlej nám do srdce vroucí lásku, abychom tě milovali za všech okolností a nade všechno, a tak abychom dosáhli toho, že se na nás vyplní tvá zaslíbení, převyšující všechny lidské tužby. Prosíme o to skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2024 J. Vidéky