## 10. leden 2025

## Bl. Gundisalva z Amaranta, kněze
pro dominikány (OP)

Narodil se na konci 12. století v Tagilde [Tažildi] v Portugalsku. Stal se knězem a farářem v San Pelagio [Pelažjo]. S dovolením svého biskupa vykonal pouť do Říma a do Svaté země. Jeho zástupce ve farnosti mu však po návratu odmítl předat farnost zpět. Gundisalv se proto usadil jako poustevník v blízkosti Amarante. Ve svých čtyřiceti letech vstoupil do řádu a představení jej pak poslali zpět do jeho poustevny, aby tam založil klášter. S ohromnou horlivostí se věnoval hlásání Božího slova a vedení duší. Vynikal také velkou dobročinností. Zemřel 10. ledna 1259 a byl pohřben v klášterním kostele v Amarante. Jeho kult schválil 10. července 1671 Klement X.

Modlitba se čtením

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci i Synu i Duchu Svatému,
jako byla na počátku, i nyní i vždycky a na věky věků. Amen. Aleluja.

Tento úvod se vynechává, předcházelo-li pozvání k modlitbě.

HYMNUS

Ježíši, Spasiteli náš,

koruno slávy v nebesích,

dnes nakloň vlídnější svou tvář

k modlitbě tebe prosících.

Dnes vyznavač tvůj vznešený

se zaskvěl novou jasností,

dnes vzpomínáme naň i my,

tvůj lid, výroční slavností.

Přes vše, co svět mu sliboval,

on přešel čistou šlépějí,

s tebou se cestou spásy dal

a sledoval vždy věrně ji.

K prchavým světským radostem

nepřipjal právem srdce své,

tak došel v sídle nebeském

odměny nepomíjivé.

A proto pomoz také nám

jít žitím v jeho šlépějích

a odpusť k jeho přímluvám

svých služebníků všechen hřích.

Laskavý Vládce, Ježíši,

buď s Otcem ti čest nejvyšší,

i Duchu, který těší nás,

po všechny věky, v každý čas. Amen.

PSALMODIE

Ant. 1 Pane, netrestej mě ve svém rozhorlení!

Žalm 37 (38)
Prosba hříšníka, který se octl v krajním nebezpečí
Jeho známí všichni zůstali stát opodál. (Lk 23, 49)
I

Nekárej mě, Pane, ve svém hněvu, *

netrestej mě ve svém rozhorlení!

Zaryly se do mne tvoje šípy, *

těžce na mne dolehla tvá ruka.

Pro tvůj hněv mám tělo jednu ránu, *

pro můj hřích kost ve mně není celá.

Nad hlavu se nakupily viny, *

tíhou přetěžkou mě obtížily.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Pane, netrestej mě ve svém rozhorlení!

Ant. 2 Pane, ty znáš každou moji touhu.

II

Jitří se a páchnou moje rány, *

a to všechno pro mou pošetilost.

Přitlačen a sehnut jsem až k zemi, *

celý den se v sklíčenosti vláčím.

Bedra má jsou celá zanícená, *

místečko v mém těle není zdravé.

Zesláblý jsem, zkroušený až běda, *

křičím z hloubi sevřeného srdce.

Pane, ty znáš každou moji touhu, *

žádný povzdech můj ti není tajný.

Srdce buší, opouští mě síla, *

už i světlo v očích se mi kalí.

Všichni moji přátelé a druzi †

mému neštěstí se vyhýbají, *

ba i příbuzní se drží stranou.

Léčky strojí, kdo mě chtějí zabít, †

hrozí mi, kdo hledají mou zkázu, *

denně nové lsti si vymýšlejí.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Pane, ty znáš každou moji touhu.

Ant. 3 Pane, přiznávám svou vinu, neopouštěj mě, má spáso.

III

Já však jsem k nim hluchý, neslyším je, *

němý jsem a ústa neotvírám.

Tak jsem jako člověk beze sluchu, *

bez schopnosti ubránit se slovem.

Doufám, Pane, v tebe jediného, *

ty mě vyslyšíš, můj Pane Bože!

Říkám si: „Jen ať jim nejsem pro smích, *

těm, kdo mají radost, klopýtnu-li!“

Já pak mám až příliš blízko k pádu, *

stále mám svou bolest před očima.

Proto zhloubi přiznávám svou vinu, *

pro svůj hřích jsem obavami sklíčen.

Silní však jsou moji nepřátelé, *

mnozí, kdo mě nenávidí pro nic,

za dobrotu zlem mi odplácejí, *

pasou po mně za to, že chci dobro.

Proto ty mě, Pane, neopouštěj, †

nevzdaluj se ode mne, můj Bože! *

Na pomoc mi pospěš, Pane, spáso má!

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Pane, přiznávám svou vinu, neopouštěj mě, má spáso.

Boží Syn přišel a dal nám rozum.

Abychom poznávali pravého Boha.

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy proroka Izaiáše

63,19b – 64,11

Prosebné volání po Božím příchodu

Kéž bys protrhl nebe a sestoupil!

Před tvou tváří by se rozplynuly hory.

Jako oheň zapaluje chrastí,

jako oheň přivádí do varu vodu,

tak dej poznat své jméno svým nepřátelům,

ať se před tebou třesou národy,

když budeš působit divy,

které jsme nečekali.

Sestoupil jsi a před tvou tváří se rozplynuly hory

Od věků nikdo neslyšel,

k sluchu nikomu neproniklo,

oko nespatřilo, že by bůh, mimo tebe,

tak jednal s těmi, kdo v něho doufají.

Jdeš vstříc tomu, kdo s radostí jedná spravedlivě,

těm, kdo na tvých cestách pamatují na tebe.

Hle, ty ses rozhněval, protože jsme zhřešili,

byli jsme v hříších stále. Budeme zachráněni?

Byli jsme všichni jak poskvrnění,

jak špinavý šat byl každý náš dobrý skutek.

Zvadli jsme všichni jak listí,

nepravosti nás unášely jak vítr.

Nikdo nevzýval tvé jméno,

nikdo se nevzchopil, aby se k tobě přivinul,

neboť jsi před námi skryl svoji tvář,

nepravosti jsi nás vydal napospas.

A přece, Hospodine, ty jsi náš otec!

My hlína jsme – ty jsi nás hnětl,

dílo tvé ruky jsme všichni!

Hospodine, nehněvej se příliš,

nevzpomínej stále na nepravost,

pohlédni přece: všichni jsme tvůj lid!

Tvá svatá města se stala pouští,

Sión je opuštěn,

Jeruzalém zpustošen.

Náš dům, svatý a slavný,

kde tě chválili naši otcové,

stal se potravou ohně

a všechno nám milé se změnilo v trosky.

Hospodine, můžeš si toho nevšímat,

mlčet a tak nás ponížit?

RESPONSORIUM

Srov. Iz 56,1; srov. Mich 4,9; Iz 43,3

Jeruzaléme, brzy přijde tvá spása; proč hyneš zármutkem? Nemáš utěšitele, že se svíjíš bolestí? * Já tě zachráním a vysvobodím, přestaň se bát.

Vždyť já jsem Hospodin, tvůj Bůh, Svatý Izraele, tvůj vykupitel. * Já tě zachráním a vysvobodím, přestaň se bát.

DRUHÉ ČTENÍ

Z homilií svatého papeže Řehoře Velikého na evangelia

(Lib. 2, hom. 36,11-13: PL 76,1272-1274)

Ve světě, ale ne ze světa

Měl bych vás napomenout, abyste se zřekli všech věcí, ale netroufám si. Nemůžete-li opravdu zanechat všeho pozemského, držte se věcí tohoto světa jen do té míry, aby si vás skrze ně svět nepodmanil; abyste vy vládli pozemskými věcmi, a ne ony vámi. Váš duch ať je pánem všeho, co máte; když už máte něco pozemského rádi, ať se nestanete otroky svých vlastních věcí.

Ano, užívejme časných věcí, ale dychtěme po věčných: všechno časné ať nám je prostředkem a cestou, to věčné však cílem a dovršením. Jenom jakoby úkosem hleďme na všecko světské dění a svůj duchovní zrak upírejme vpřed, všechnu pozornost věnujme tomu, kam směřujeme.

Zlo musíme vyrvat i s kořeny, a to nejen ze svého jednání, ale i z těch nejskrytějších myšlenek. Žádná tělesná rozkoš, žádná snaha o ukojení zvědavosti ani sebesžíravější ctižádost nás nesmí připravovat o hostinu Beránkovu. Dokonce i k tomu, co zde na světě konáme se vší počestností, bychom měli přistupovat jen tak mimochodem, aby pozemské věci, jež nám lahodí, sloužily tělu a vůbec nepřekážely duši.

Nuže, bratři, neodvažujeme se vám říci, abyste se všeho zřekli. Můžete ovšem, chcete-li. Ale i když si všecko podržíte, přece se všeho zřeknete, jestliže si v časných záležitostech povedete tak, abyste přitom celou duší směřovali k tomu, co je věčné. Světa opravdu užívá, jako by ho neužíval ten, kdo si navenek sice opatří veškeré nezbytnosti, které potřebuje k životu, ale nedovolí, aby všechny tyto věci opanovaly jeho mysl, takže mu zůstávají podrobeny a zvenčí mu slouží, aniž kdy mohou zlomit odhodlání duše směřující vzhůru k výšinám.

Tomu, kdo je takový, nejsou pozemské věci cílem vlastní touhy, ale pouze užitečnou pomůckou. Nic by tedy nemělo zdržovat touhu vašeho ducha a radost z žádné věci světa by vás neměla uvádět ve zmatek.

Milujeme-li dobro, ať náš duch nachází zalíbení v tom, co je dobrem lepším, to znamená v dobru nebeském. A bojíme-li se zla, mějme před duševním zrakem zlo věčné. Když totiž uvidíme, že právě na věčnosti jsou jak věci hodnější naší lásky, tak věci hodnější bázně, nebudeme zde na ničem lpět.

K takovémuto počínání máme pomocníka. Je jím Prostředník mezi Bohem a lidmi, a jestliže v nás hoří plamen pravé lásky k němu, pomůže nám, abychom všeho dosáhli rychleji. Neboť on žije a kraluje s Otcem a Svatým Duchem, Bůh na věky věků. Amen.

RESPONSORIUM

1 Kor 7,29.30.31; 2,12

Čas je krátký. Proto ti, kdo se radují, ať žijí, jako by se neradovali, a ti, kdo užívají tohoto světa, jako by ho neužívali. * Tento viditelný svět pomíjí.

My jsme nepřijali ducha světa. * Tento viditelný svět pomíjí.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, tys podivuhodně roznítil mysl blahoslaveného Gundisalva láskou k tvému jménu a povolals ho, aby ti sloužil v samotě; na jeho přímluvu nám dopřej, abychom vedeni stejným duchem o tobě stále rozjímali a s horlivým úsilím konali, co je ti milé. Skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Nakonec se připojí:

Dobrořečme Pánu.

Bohu díky.

Modlí-li se někdo sám, může toto zvolání vynechat.

Při slavení prodloužené vigilie před nedělí nebo slavností se vsunou před chvalozpěv Bože, tebe chválíme kantika a evangelium, jak je uvedeno v Dodatku (zatím ještě není zpracován pro online breviář).

Předchází-li modlitba se čtením bezprostředně před jinou částí liturgie hodin, může se začínat hymnem z této následující části; na konci modlitby se čtením se vynechá závěrečná modlitba i zvolání Dobrořečme Pánu a následující část začíná bez úvodního verše s odpovědí a Sláva Otci.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2024 J. Vidéky