## 27. říjen 2025

## Bl. Bartoloměje z Vicenzy, biskupa
pro dominikány (OP)

Narodil se ve Vicenze kolem roku 1200, pocházel ze starobylého rodu de Braganza. Studoval v Padově a v Boloni vstoupil do řádu. Stal se putujícím kazatelem v Lombardsku a Romagni. Usmiřoval znepřátelené strany a obnovoval pokoj mezi lidmi. Později si jej papež zvolil za svého teologa a kazatele. Doprovázel Inocence IV. na Lyonský koncil. V roce 1246 jej Inocenc IV. jmenoval biskupem v Limassolu na Kypru, kde působil dva roky. Doprovázel svatého Ludvíka IX. na křížové výpravě do Svaté země. 18. ledna 1256 jej papež jmenoval biskupem ve Vicenze. Pro svou věrnost papeži byl císařem Friedrichem poslán do vyhnanství. Po návratu do Vicenzy dal vybudovat klášter dominikánů s kostelem Trnové koruny. Horlivě evangelizoval jak slovem kázaným, tak i psaným. Zemřel po 20. říjnu 1270 ve Vicenze a byl pohřben v klášterním kostele sv. Koruny. Jeho kult potvrdil 11. září 1793 Pius VI.

Modlitba se čtením

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

V noci a časně ráno:

Nastala doba posvátná,

kdy podle Písma přijít má

mezi nás Tvůrce nebes sám,

nebeský Ženich církve k nám.

Rozumné panny jemu jdou

naproti s duší plamennou

a nesou lampy hořící,

radost jim září ze srdcí.

Ty nerozumné zmeškaly,

když do lamp oheň hledaly,

a marně buší v zoufalství

do bran věčného království.

A proto bdělí zůstaňme,

čisté srdce si uchraňme,

ať Pánu, až se navrátí,

můžeme vyjít naproti.

Dej, Králi, ať jsme hodni cti

i slávy tvého království,

ať smíme tebe též i my

velebit věčně písněmi. Amen.

Během dne:

Živote svatých, cesto, světlo spásy,

základe míru, dárce ctnosti vlídný,

Kriste, my tobě pokornými hlasy

zpíváme hymny.

Moc tvá se zračí v tom, co zmohou svatí,

co mají, co chtí srdci, slovy, činy,

vždyť jejich láska neustává pláti

plameny tvými.

Rač naší době dát mír, víru vroucí,

nemocným zdraví, hříšným odpustiti

a udělit všem dary nehynoucí

věčného žití.

Stejná buď sláva nejvyššímu Otci

i tobě, dobrý Vládce, Spasiteli,

a také Ducha, rovného jim mocí,

ctí vesmír celý. Amen.

PSALMODIE

Ant. 1 Sluch ke mně nakloň, Pane, rychle mě zachraň.

Žalm 31, 2-17. 20-25
Důvěrná prosba v utrpení
Otče, do tvých rukou poroučím svého ducha. (Lk 23, 46)
I

V tobě mám, Pane, své útočiště, †

nedopusť, abych byl zahanben provždy! *

Spravedlivý jsi, vysvoboď mě!

Sluch ke mně nakloň, rychle mě zachraň, †

buď mou skálou, kde najdu svůj úkryt, *

pevným hradem, který mě chrání!

Neboť ty jsi můj hrad a má skála, *

veď mě a provázej pro své jméno!

Zachraň mě ze sítí nastražených, *

vždyť jenom ty jsi mé útočiště.

Svého ducha ti do rukou vkládám, *

spasíš mě, Pane, Bože věrný!

V záští máš ty, kdo ctí nicotné modly, *

já však mám důvěru jedině v Pána.

Zajásám, zaplesám nad tvou láskou, †

nad tím, žes na moji bídu shlédl, *

že ses mě ujal v mé tísnivé nouzi,

že jsi mě nevydal nepřátelům, *

že jsi mě vyvedl na volný prostor. △

Ant. Sluch ke mně nakloň, Pane, rychle mě zachraň.

Ant. 2 Pane, rozjasni tvář nad svým služebníkem.

II

Smiluj se, Pane, nade mnou v tísni, *

oči mám hořem zakaleny,

ve stálých útrapách plyne můj život, *

léta má míjejí v hořekování,

zármutkem chřadnou všechny mé síly, *

údy mi slabostí podklesávají.

Pro smích jsem všem svým nepřátelům, †

pro blázny sousedům, přátelům pro strach, *

jak mne kdo potká, přede mnou prchá.

Z paměti lidí jsem zmizel jak mrtvý, *

stal jsem se pohozeným střepem.

Slyším šuškání davu a hrozby, †

spolu se proti mně umlouvají, *

ukládají mi o holý život.

Já však se spoléhám na tebe, Pane, *

„ty jsi můj Bůh,“ ti s důvěrou říkám.

Pouze v tvých rukou je celý můj osud: *

vyrvi mě těm, kdo mě pronásledují!

Rozjasni tvář nad svým služebníkem, *

zachraň mě ve svém milosrdenství! △

Ant. Pane, rozjasni tvář nad svým služebníkem.

Ant. 3 Chvála buď Pánu za divy lásky, které mi prokázal za útisku.

III

Jak velká je tvá dobrota, Pane, *

kterou máš pro ty, kdo se tě bojí,

kterou jsi přichystal pro ty všechny, *

kdo se před lidmi utekou k tobě!

Držíš je pod ochranou své tváře, *

kryješ je před lidským hanobením,

pod svou střechou jim úkryt dáváš *

před zlobou jazyků utrhačných.

Chvála buď Pánu za divy lásky, *

které mi prokázal za útisku.

Zatímco já jsem si v úzkosti říkal: *

už jsem zapuzen od tvých očí,

ty jsi přece jen slyšel můj nářek, *

s jakým jsem k tobě o pomoc volal.

Milujte Pána vy, kdo jste zbožní! *

Neboť své věrné Pán vždy chrání;

zato však těm, kdo jednají zpupně, *

plnou měrou za pýchu splatí.

Buďte silní a stateční srdcem *

všichni, kdo máte důvěru v Pána. △

Ant. Chvála buď Pánu za divy lásky, které mi prokázal za útisku.

Pane, k věrnosti mě veď a poučuj mě.

Vždyť jen ty jsi Bůh mé záchrany.

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy Moudrosti

1,16 – 2,1a.10-24

Bezbožní smýšlejí nemoudře o spravedlivém

Bezbožní svolávají smrt skutky i slovy,

za přítele ji považují, touží po ní,

smlouvu s ní umlouvají,

zasluhují stát se její kořistí.

Ti, kteří smýšlejí zvráceně, praví toto:

„Utlačujme spravedlivého chudáka,

nešetřme vdovy,

nemějme ohled na šediny letitého starce.

Moc ať je nám zákonem spravedlnosti,

vždyť slabost se ukazuje bez užitku!

Číhejme na spravedlivého, je nám k ničemu

a staví se proti našim skutkům,

vytýká nám přestoupení zákona,

předhazuje nám provinění proti mravům.

Chlubí se, že zná Boha,

nazývá se dítětem Páně.

Je výčitkou našemu smýšlení,

i dívat se na něho je k nesnesení.

Vždyť jeho život se nepodobá jiným,

jeho chování je přemrštěné!

Za zpotvořené nás považuje,

styku s námi se vyhýbá jak nečistotě,

blahoslaví konec spravedlivých

a chlubí se, že má za otce Boha.

Podívejme se, zda jsou pravdivá jeho slova,

zkusme, jak to s ním skončí.

Je-li spravedlivý Božím synem, Bůh se ho ujme

a vysvobodí ho z ruky protivníků.

Zkoušejme ho soužením a trápením,

abychom poznali jeho mírnost

a přesvědčili se o jeho trpělivosti.

Odsuďme ho k hanebné smrti,

zda najde ochranu, jak říká.“

Tak smýšlejí, ale klamou se,

protože je oslepila jejich zloba,

neznají Boží tajemství,

nedoufají v odměnu zbožnosti

a nevěří v odplatu čistých duší.

Vždyť Bůh stvořil člověka k nesmrtelnosti,

udělal ho jak obraz vlastní přirozenosti,

ale ďáblovou závistí přišla smrt na svět,

zakusí ji ti, kdo jsou v jeho moci.

RESPONSORIUM

Mdr 2,1.12.13.17.18; Mt 27,43

Ti, kdo smýšlejí zvráceně, praví toto: Číhejme na spravedlivého, staví se proti našim skutkům, nazývá se dítětem Páně. * Podívejme se, zda jsou pravdivá jeho slova. Je-li spravedlivý Božím synem, Bůh se ho ujme a vysvobodí ho z ruky protivníků.

Spoléhal na Boha, ať ho teď vysvobodí, má-li v něm zalíbení. Přece řekl: Jsem Boží syn! * Podívejme se.

DRUHÉ ČTENÍ

Z kázání svatého Fulgencia, biskupa v Ruspe

(Sermo 1,2-3: CCL 91 A,889-890)

Správce věrný a prozíravý

Když chtěl Pán ukázat zvláštnost poslání služebníků, které postavil do čela svému lidu, pravil: Kdopak je věrný a rozvážný správce, kterého pán ustanovil nad svým služebnictvem, aby jim dával včas příděl pšenice? Blaze tomu služebníkovi, kterého pán při svém příchodu najde, že to dělá!

Kdo je, bratři, ten pán? Nepochybně Kristus, ten, který řekl svým učedníkům: Vy mě nazýváte Mistrem a Pánem, a to právem: to skutečně jsem.

A kdopak je to služebnictvo, velká rodina tohoto pána? Tvoří ji přirozeně ti, které sám Pán vykoupil z rukou nepřítele a učinil svým vlastnictvím. Touto velkou, Bohu zasvěcenou rodinou je obecná církev; dík své nevyčerpatelné plodnosti se šíří po celém světě a smí se honosit, že je vykoupena drahocennou krví svého Pána. Syn člověka přece nepřišel, aby si nechal sloužit – jak sám říká – ale aby sloužil a aby dal svůj život jako výkupné za všechny.

Vždyť on je také dobrý pastýř, který dal život za své ovce. Takže stádo dobrého pastýře je velká rodina Vykupitelova.

A kdo je ten správce, co má být věrný a zároveň rozvážný? To ať nám dosvědčí apoštol Pavel. Když mluví o sobě a o svých druzích, prohlašuje: Ať se každý na nás dívá jako na služebníky Kristovy a správce Božích tajemství. A když někdo něco spravuje, požaduje se od něho, aby na něj bylo spolehnutí.

Aby si snad někdo z nás nemyslel, že těmi správci se stali jenom apoštolové, a proto se nijak nestaral o službu v duchovním boji a místo toho, jako líný služebník, bez věrnosti a prozíravosti jen pospával, zase říká svatý apoštol, aby ukázal, že správci jsou také biskupové: Církevní představený je Božím správcem, a musí to proto být muž bezúhonný.

Jsme tedy hospodářovi služebníci, jsme správci našeho Pána a dostali jsme dávku pšenice, ze které vám máme rozdělovat.

A jestliže se ptáme, co ta míra pšenice obnáší, ukáže nám to opět svatý apoštol Pavel. Ten totiž říká: Podle toho, v jaké míře udělil Bůh každému víru.

Takže to, co Kristus nazývá mírou pšenice, označuje Pavel za míru víry, abychom poznali, že duchovní pšenicí není nic jiného než vznešené tajemství křesťanské víry. Ve jménu Páně vám z této míry pšenice rozdáváme, kdykoli osvíceni darem milosti Svatého Ducha s vámi probíráme pravidla pravé víry. A z téže míry pšenice dostáváte od Pánových správců, když denně nasloucháte slovu pravdy z úst Božích služebníků.

RESPONSORIUM

Mt 25,21.20

Služebníku dobrý a věrný, málo jsi spravoval věrně, mnoho ti svěřím. * Pojď se radovat se svým pánem.

Pane, pět hřiven jsi mi svěřil, hle – dalších pět jsem vydělal. * Pojď.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, tys poslal blahoslaveného Bartoloměje, aby přiváděl bloudící ke světlu pravdy a národy k pokoji a svornosti; na jeho přímluvu nám dopřej, ať tvůj pokoj, který převyšuje všechno pomyšlení, chrání naše srdce i naše myšlenky v Ježíši Kristu, našem Pánu. Neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2024 J. Vidéky