## 20. prosinec 2025

## Sobota, doba adventní, 3. týden
3. týden žaltáře

Modlitba se čtením

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Přijď, Spasiteli plemen všech,

zrozením z Panny nám se zjev,

ať celý svět zří s podivem,

jak zrodit se Bůh může jen.

Bez přičinění mužského,

vdechnutím Ducha Svatého

Boží Slovo se vtělilo,

v plod života se rozvilo.

Pel nevinnosti Panny klín

neztratil obtěžkáním tím,

zástava ctnosti nad ní vlá,

že v chrámě tom Bůh přebývá.

On rytíř dvojí podstaty

už z královské té komnaty

jak ženich pro svou nevěstu,

hle, vydává se na cestu.

Ty, jenž jsi Otci rovný Syn,

přepásán pásem tělesným,

našeho těla slabosti

nepřestaň menšit milostí.

Jesličky tvé jsou před tebou,

prosvítá nový úsvit tmou.

Ať jas ten neustoupí tmě

a ohněm víry stále žhne.

Laskavý Vládce, Ježíši,

buď s Otcem ti čest nejvyšší,

i Duchu, který těší nás,

po všechny věky v každý čas. Amen.

PSALMODIE

Ant. 1 Ať chválí Pána za slitování, za divy, které k dobru lidí konal.

Žalm 106 (107)
Poděkování za vysvobození
Bůh poslal Izraelitům své slovo, když dal hlásat, že nastává pokoj skrze Ježíše Krista. (Sk 10, 36)
I

Slavte Pána za to, jak je dobrý, *

jak až na věky je milosrdný!

Tak ať mluví vykoupení Pánem, *

vykoupení z nepřátelské moci!

Shromáždil je ze všech končin země, *

kde je východ, západ, jih či sever.

Bloudili nehostinnou pustinou, *

nenacházeli místo k usídlení.

Hladem a žízní přitom strádali, *

život v nich ponenáhlu vyhasínal.

Volali tedy k Pánu v úzkostech *

a on je z jejich bídy vysvobodil.

Na správnou cestu on je uvedl, *

aby tak došli místa k osídlení.

Ať chválí Pána za slitování, *

za divy, které k dobru lidí konal!

Napájel hrdlo jejich žíznivé, *

lačnící hrdlo plnil dobrotami.

Vězeli ve smrtelných temnotách, *

vrženi do bídy a do okovů,

že Božím příkazům se vzpírali *

a opovrhli radou Nejvyššího.

I bylo jejich srdce zkrušeno, *

že padali, a nikdo nepomohl.

Volali tedy k Pánu v úzkostech *

a on je z jejich bídy vysvobodil.

Z těch temnot smrtelných je vyvedl, *

přelomil jejich okovy a strhl.

Ať chválí Pána za slitování, *

za divy, které k dobru lidí konal;

za to, že brány z bronzu rozrazil, *

závory železné že zlomil vedví. △

Ant. Ať chválí Pána za slitování, za divy, které k dobru lidí konal.

Ant. 2 Viděli díla Páně a žasli nad jeho divy.

II

Ochuravěli pro svou nepravost, *

zkrušeni byli za své těžké viny.

Už se jim každý pokrm ošklivil, *

takže už měli blízko k branám smrti.

Volali tedy k Pánu v úzkostech *

a on je z jejich bídy vysvobodil.

Seslal své slovo, jím je uzdravil *

a zachránil je opět před záhubou.

Ať chválí Pána za slitování, *

za divy, které k dobru lidí konal!

Ať přinášejí oběť děkovnou, *

s jásotem rozhlašují jeho skutky!

V lodích se vydávali na moře, *

po mnoha vodách pluli za obchodem;

přitom pak díla Páně vídali, *

žasli nad jeho divy v mořské hloubi.

Přikázal, zdvihl vítr bouřlivý, *

ten mořské vlny do vysoka vzdouval.

Vzlétali k nebi, do vln padali, *

že hrůzou v nich až duše zkomírala.

Zmítali, káceli se opile, *

se vší svou dovedností byli v koncích.

Volali tedy k Pánu v úzkostech *

a on je z jejich bídy vysvobodil.

Bouřlivý vichr ztišil ve vánek *

a zklidnilo se mořské vlnobití.

Radovali se z toho ztišení; *

a přivedl je k touženému místu.

Ať chválí Pána za slitování, *

za divy, které k dobru lidí konal!

Ať ve shromáždění ho velebí, *

ve sboru starších ať jej oslavují! △

Ant. Viděli díla Páně a žasli nad jeho divy.

Ant. 3 S radostí to vidí bohabojní, v srdci budou chovat skutky lásky Páně.

III

On proměňoval řeky v pouště, *

prameny ve vyprahlou zem,

úrodné kraje v solné pláně *

za to, že zlý byl tamní lid.

Poušť zase změnil na jezero, *

vyprahlou hlínu na pramen:

tam usídlil pak hladovící, *

města si mohli zbudovat.

Zřídili pole, vinohrady *

a měli hojnou úrodu.

Žehnal jim, rozrostli se hojně, *

i chovných zvířat měli dost.

Ten však, jenž ponižuje mocné *

a dá jim bloudit na poušti,

že zas jich ubylo a chřadli *

pod tíhou strádání a ran,

chudáka ale zvedl z bídy, *

jak stádo zmnožil jeho rod.

S radostí to vidí bohabojní, *

všechna zloba musí sklapnout ústa.

Kdo jsi moudrý, měj to na paměti! *

V srdci chovej skutky lásky Páně! △

Ant. S radostí to vidí bohabojní, v srdci budou chovat skutky lásky Páně.

Hlas volajícího na poušti: Připravte cestu Pánu.

Vyrovnejte stezky našemu Bohu.

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy proroka Izaiáše

48,1-11

Jedině Hospodin je Bůh budoucího věku

Slyšte to, Jakubův dome,

vy, kteří se nazýváte Izraelovým jménem

a vyšli jste z Judových vod;

přísaháte v Hospodinově jméně,

vzýváte Izraelova Boha,

ale ne v upřímnosti a spravedlnosti.

Jmenují se totiž podle svatého města

a opírají se o Izraelova Boha,

jehož jméno je Hospodin zástupů.

Dávno jsem sdělil minulé události,

vyšly z mých úst

a ohlásil jsem je,

náhle jsem způsobil, že nastaly.

Protože jsem věděl, že jsi zatvrzelý,

že tvá šíje je šlacha ze železa

a tvé čelo z bronzu,

proto již dávno jsem ti to předpověděl;

dříve než se to stalo, jsem ti to ohlásil,

abys třeba neřekl: „Má modla to udělala,

přikázal to můj vyřezaný i z kovu odlitý bůžek“.

Slyšel jsi o tom, a teď se na všechno dívej

– nemáte to oznámit vy?

Od nynějška ti ohlašuji nové události,

skryté, které neznáš.

Nyní byly stvořeny – ne odedávna;

předtím jsi o nich neslyšel,

abys třeba neřekl: „To už znám!“

Ani jsi o tom neslyšel, ani jsi to neznal,

ani se tvé ucho dávno pro to neotevřelo.

Vím totiž, že jsi zcela nevěrný

a nazýváš se „odpadlík od matčina lůna“.

Jen pro své jméno zadržím svůj hněv

a pro svou čest tě ušetřím,

abych tě nezahubil.

Hle, tříbil jsem tě, ale ne jako stříbro,

zkoušel jsem tě v peci soužení.

Kvůli sobě, kvůli sobě to udělám,

abych nebyl znesvěcen.

Jinému svou slávu nedám!

RESPONSORIUM

Iz 48,10.11; 54,8

Zkoušel jsem tě v peci soužení. Kvůli sobě, kvůli sobě to udělám, abych nebyl znesvěcen. * Jinému svou slávu nedám.

Ve výbuchu hněvu jsem skryl na chvíli před tebou svou tvář; ve věčné lásce se však nad tebou slituji. * Jinému.

DRUHÉ ČTENÍ

Z homilií svatého opata Bernarda, obsažených v pojednání „Chvály panenské Matky“

(Hom. 4,8-9: Opera omnia, Edit Cisterc. 4 [1966],53-54)

Celý svět čeká na Mariinu odpověď

Slyšela jsi, Panno, že počneš a porodíš syna. Slyšela jsi, že se to nestane prostřednictvím člověka, nýbrž prostřednictvím Ducha Svatého. Anděl očekává odpověď: je totiž čas, aby se vrátil k Bohu, jenž ho poslal. I my, ó Paní, očekáváme slovo slitování, my, které žalostně tísní odsuzující rozsudek.

A hle, nabízí se ti výkupná cena za naši spásu: budeme vysvobozeni ihned, budeš-li souhlasit. Všichni jsme byli stvořeni skrze věčné Boží Slovo, a hle, umíráme. Skrze tvou krátkou odpověď můžeme dojít obnovy, abychom mohli být znovu povoláni k životu.

Za to tě snažně prosí, dobrotivá Panno, politováníhodný Adam, vyhnaný z ráje, se svým ubohým potomstvem, za to tě prosí Abrahám i David. Za to žadoní i ostatní svatí otcové, vlastně tvoji otcové, vždyť i oni přebývají v krajině stínu smrti. To očekává vkleče u tvých nohou celý svět.

Ne neopodstatněně, vždyť na tom, co řekneš, závisí útěcha ubohých, vykoupení zajatých, vysvobození odsouzených a konečně spása všech Adamových dětí, celého tvého rodu.

Dej spěšně odpověď, Panno! Odpověz rychle andělovi, a skrze anděla i Pánu. Odpověz slovo a přijmi Slovo. Prones své a počni božské. Vypusť pomíjející slovo a pojmi do sebe Slovo věčné.

Proč se zdráháš? Proč se chvěješ? Věř, vyznávej a přijmi. Nechť pokora nabere odvahu, ostýchavost důvěru. Naprosto se nyní nehodí, aby panenská prostota zapomněla na moudrost. V této jediné věci se, moudrá Panno, neboj opovážlivosti. I když je mlčenlivá ostýchavost žádoucí, přece jen je nyní více zapotřebí prokázat zbožnost slovem.

Otevři, blahoslavená Panno, srdce víře, ústa vyznání, lůno Stvořiteli. Hle, ten, po němž touží všechny národy, klepe venku na dveře. Co kdyby pro tvé meškání přešel, a ty bys znovu musela s bolestí hledat toho, kterého tvá duše miluje? Vstaň, běž a otevři! Vstaň vírou, běž zbožností, otevři vyznáním.

A řekla: Jsem služebnice Páně: ať se mi stane podle tvého slova!

RESPONSORIUM

Srov. Lk 1,31.42

Přijmi slovo, Panno Maria, které ti anděl přináší od Boha: počneš a porodíš syna, on bude Bohem a zároveň člověkem. * Budeš požehnaná mezi všemi ženami.

Porodíš syna a neporušíš panenství; počneš, a vždycky zůstaneš matkou neporušenou. * Budeš.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, tvé věčné Slovo se při andělově zvěstování stalo v lůně neposkvrněné Panny člověkem a ona ho s pokorou přijala, stala se jeho příbytkem a byla naplněna světlem Ducha Svatého; pomáhej nám, abychom i my pokorně přijímali a plnili tvou vůli. Prosíme o to skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2024 J. Vidéky