## 29. duben 2025

## Sv. Kateřiny Sienské, panny a učitelky církve,
patronky Evropy, terciářky
Svátek
pro dominikány (OP)

Narodila se v Sieně 25. března 1347 jako předposlední z pětadvaceti dětí. Velmi mladá se zasvětila Bohu soukromým slibem čistoty. Kolem roku 1367 byla přijata mezi dominikánské řeholní terciářky. Pod vedením dominikánů Tomáše Caffariniho a blahoslaveného Rajmunda z Kapuy vedla intenzivní duchovní život. Byla omilostněna stigmaty. Sama poskytovala duchovní vedení mnoha lidem. Svou lásku ke Kristu neprožívala jen v nějakých mystických prožitcích, žila ji i ke Kristu mystickému, tedy k církvi. Vedle své osobní svatosti se jí podařilo úžasným způsobem rozvinout apoštolát lásky k církvi. Bolestně prožívala situaci církve ve své době. Papež žil v Avignonu a byl pod silným vlivem francouzského krále, jenž se projevoval nejen v oblasti politické, ale také v rozmařilém a nákladném způsobu života. Docházelo k postupnému zesvětšťování církve. Kateřina si byla vědoma, že jedinou cestou k obnově je vymanit papeže z područí francouzského dvora a přimět ho k návratu do Říma. To se sice podařilo, ale francouzský král se nevzdal a krátce nato nastal západní rozkol, schisma. Kateřina to velmi těžce nesla. Abychom pochopili její výjimečnost, musíme si uvědomit, že žena ve 14. století se nemohla účastnit veřejného života. Kateřina se však pohybovala mezi nejvýznamnějšími muži své doby. Do jejího kroužku patřili básníci i politici, umělci i teologové. Přestože neměla vzdělání, jaké si v té době mohly dopřát jen dcery nejvýznamnějších rodin, dokázala proniknout spleť italských i evropských poměrů. Deset let intenzivní činnosti ji naprosto vyčerpalo. Zemřela 29. dubna 1380. Kanonizována byla 29. června 1461 Piem II. Bl. Pius IX. ji prohlásil druhou patronkou města Říma. Tehdy byly její ostatky slavnostně přeneseny do baziliky Santa Maria sopra Minerva. V roce 1970 ji bl. Pavel VI. prohlásil za učitelku církve.

Sexta

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Pojďte, sluhové pokorní,

ať vaše rty i nitra zní

chválami jména Božího,

hodnými Nejsvětějšího.

Toť doba, kdy národem svým

rozsudkem nespravedlivým

náš Soudce na smrt vydaný

pněl za nás ukřižovaný.

My s láskou, již mu dlužíme,

a v bázni, které plni jsme,

proti všem svodům, jimiž nás

napadá svůdce zas a zas.

Vzývejme Boha jednoho,

v Trojici Vládce mocného,

Otce i Syna – Krále s ním

společně s Duchem přesvatým. Amen.

ŽALTÁŘ

Ant. Aleluja, aleluja, aleluja.

Žalm 118 (119), 49-56
VII – ז (Zajin)

Vzpomeň si na slovo k sluhovi svému, *

kterým jsi ve mně naději vzbudil!

To je má stálá útěcha v bídě, *

že tvůj výrok mi daruje život!

Pyšní jen výsměch pro mne mají, *

já se však nespustím zákona tvého.

Tvých dávných úradků pamětliv, Pane, *

nacházím v nich své potěšení.

Rozhořčuji se nad bezbožníky, *

kteří tvůj zákon zneuznávají.

Příkazy tvé se staly mou písní *

v domě, kde přebývám jen jako poutník.

Za noci vzývám tvé jméno, Pane, *

poslušen jsem tvých přikázání.

To je můj náležitý úděl: *

abych vždy plnil tvá ustanovení. △

Žalm 52 (53)
Pošetilost bezbožných
Všichni jsou hříšníky a nedostává se jim Boží slávy. (Řím 3, 23)

Blázen si říká: „Není Boha!“ †

Zkažení jsou a hnusně si vedou, *

nikdo už není, kdo konal by dobro.

Bůh z nebes hledí na lidské syny, *

zda je kdo moudrý a hledá Boha.

Všichni jsou zbloudilí, zkažení vesměs, *

nikdo už, nikdo z nich nekoná dobro.

Nepřijdou k rozumu, kdo pášou křivdy, †

kdo můj lid hltají jako kus chleba, *

k Pánu se nikdy neobracejí?

Třesou se strachy, kde není proč bát se; †

rozmetá Bůh plány bezbožníků, *

upadnou v hanbu, sám Bůh je svrhne.

Přijď ze Siónu Izraeli spása! *

Až Pán změní osud svého lidu,

zajásá Jákob, *

zaraduje se Izrael. △

Žalm 53 (54), 3-6. 8-9
Prosba o pomoc
Prorok se modlí, aby ve jménu Páně byl vysvobozen od zloby nepřátel. (Cassiodorus)

Bože, pro své jméno mě zachraň, *

svou mocí zjednej mi právo!

Bože, vyslyš modlitbu moji, *

popřej sluchu mým slovům!

Neboť povstali proti mně zpupní, †

vzpurní mi o život ukládají, *

na Boha neberou ohled.

A ejhle, Bůh je mým pomocníkem, *

Pán mi zachoval život.

Radostně vzdám ti oběť a chválu *

pro tvé jméno tak dobré.

Vždyť Pán mě vyprostil z každé tísně, *

k odpůrcům pohlížím svrchu. △

Ant. Aleluja, aleluja, aleluja.

KRÁTKÉ ČTENÍ

Řím 5, 3-5

Chlubíme se i souženími. Víme přece, že soužení plodí vytrvalost. Vytrvalost plodí osvědčenost, osvědčenost plodí naději. Naděje však neklame, protože Boží láska je nám vylita do srdce skrze Ducha Svatého, který nám byl dán.

Bůh na ni shlédl, aby jí pomáhal, aleluja.

Bůh je v jejím nitru, proto nebude kolísat, aleluja.

ZÁVĚREČNÁ MODLITBA

Modleme se.

Prostřednictvím svaté Kateřiny nás, Bože, poučuješ, že získáme světlo pravého sebepoznání, když poznáme současně a podivuhodně, co jsi ty v nás a co jsme my v tobě. Proto na její prosby dej, ať po tak pravdivém poznání prospíváme ve ctnosti, abychom tě dovedli den ze dne dokonaleji milovat a dokonaleji ti sloužit. Skrze Krista, našeho Pána.

Amen.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2024 J. Vidéky