## 1. říjen 2025

## Sv. Terezie od Dítěte Ježíše, panny a učitelky církve
Památka

Narodila se 2. 1. 1873 v Alençonu v severozápadní Francii. Jmenovala se Marie Františka Terezie Martinová. Když jí bylo čtyři a půl roku, zemřela jí matka a otec se přestěhoval s dětmi do Lisieux. Tam začala chodit do školy v penzionátu benediktinek (1881); vstoupila ke karmelitkám (1888), přijala jméno Terezie od Dítěte Ježíše a od Svaté tváře a složila řádové sliby (1890). Vynikala pokorou, evangelní prostotou a důvěrou v Boha. Na svou cestu »duchovního dětství« uváděla také novicky, když jí představená svěřila jejich přípravu (1893). Zasvětila svůj život modlitbě a sebeobětování za spásu duší, za kněze a za misie. Od roku 1895 začala na příkaz představené psát své vzpomínky „Dějiny duše“. Zemřela na tuberkulózu 30.IX.1897 v Lisieux. V roce 1925 byla prohlášena za svatou a roku 1927 za patronku misií.

Ranní chvály

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Tvůrce oblohy plné hvězd,

za noci světlo měsíční

a slunce k osvětlení dní

obdařils řádem pevných cest.

Už rozpadly se noční tmy,

na svět se zrodil nový den,

duch novou silou naplněn

zvedá se k práci pro bližní.

Den navrácený vládě své

vybízí všechny k chválám tvým

a v duši s jitřním svítáním

proniká světlo nebeské.

Chraňme se proto před vším zlým:

Ať duch se od zla odvrátí,

ať lží se neposkvrní rty

a život skutkem ničemným.

Ze slunce proudí denní jas:

Kéž víra v nás jak oheň je,

ať příslibem je naděje

a láska s Kristem spojí nás.

To splň nám, dobrý Otče náš,

i ty, jenž rovné božství máš,

i Duchu, který těšíš nás

a vládneš, Bože, v každý čas. Amen.

PSALMODIE

Ant. 1 Bože, vše, co konáš, je svaté, kde je Bůh tak velký jako náš Bůh?

Žalm 76 (77)
Vzpomínka na skutky Boží
Ze všech stran se na nás valí trápení, ale nesoužíme se. (2 Kor 4, 8)

K Bohu volám, hlasitě křičím, *

k Bohu volám, aby mě slyšel.

V den své tísně za Pánem hledím, †

bez oddechu vztahuji ruce, *

duše má se utěšit nedá.

Vzdychám, jak jen vzpomenu Boha, *

duch můj zemdlí, začnu-li hloubat.

Víčka oční nemohu zavřít, *

neklidný jsem, neschopen slova.

Rozvažuji o starých dobách, *

o těch dávno minulých létech.

Za noci tak přemítám v srdci, *

rozjímám a srovnávám v duchu:

„Což Pán může zavrhnout navždy? *

Nikdy už se slitovat nemá?

Navždy se svou milostí skončil, *

slovo jeho na věky zmlklo?

Zapomněl Bůh na slitování, *

či svůj soucit odpírá z hněvu?“

Tak si říkám: „V tom je má bolest, *

změnila se pravice Páně!“

Stále myslím na Boží skutky, *

myslím na tvé někdejší divy!

Uvažuji o všech tvých dílech, *

probírám tvé veliké činy.

Bože, vše, co konáš, je svaté! *

Kde je Bůh tak velký jako náš Bůh?

Ty jsi Bůh, jenž zázraky dělá, *

svou moc dal jsi národům poznat

a svou paží spasil svůj národ, *

Jákoba a Josefa syny.

Uzřely tě vody, můj Bože, †

uzřely tě, chvěly se hrůzou, *

zabouřily hlubiny mořské.

Mraky proudem chrlily vodu, †

mračna zněla dunivým hlasem, *

šípy tvé se míhaly jimi.

Ryk tvých hromů pod koly duněl, †

blesky plály přes celý obzor, *

všechna zem se chvěla a třásla.

Tvoje cesta vedla nás mořem, †

tvoje stezka spoustami vodstev, *

aniž nechals za sebou stopy.

Svůj lid jak stádo vedl jsi rukou *

Mojžíšovou a Áronovou. △

Ant. Bože, vše, co konáš, je svaté, kde je Bůh tak velký jako náš Bůh?

Ant. 2 Mé srdce jásá v Pánu: on ponižuje i povyšuje.

Kantikum
Ponížení jásají v Bohu

1 Sam 2, 1-10

Mocné svrhl z trůnu a ponížené povýšil, hladové nasytil dobrými věcmi. (Lk 1, 52-53)

Mé srdce jásá v Pánu, *

můj Bůh mě vysoko povýšil.

Směle otvírám ústa na své nepřátele, *

neboť se smím radovat z jeho pomoci.

Nikdo není tak svatý jako Pán, †

a mimo něj není jiný, *

a není mocný, jako je náš Bůh.

Jen pořád pyšně nehovořte, *

nemluvte opovážlivě!

Bůh je Pán hlubokého poznání, *

on váží lidské skutky.

Luky silákům se lámou, *

ale slabí se opásají silou.

Kdo byl dřív sytý, hledá teď práci jen za chléb, *

kdo hladověl, ten má teď hojnost.

Neplodná porodí mnoho synů, *

matka četných dětí vadne.

Pán posílá smrt i život dává, *

přivádí do říše mrtvých a opět vrací.

Pán dává bohatství i chudobu, *

on ponižuje i povyšuje.

Chudáka pozvedá z prachu, *

z bláta povyšuje nuzného,

aby ho posadil mezi knížata *

a vykázal mu čestné místo.

Vždyť od Pána jsou základy země, *

její okrsek postavil na nich.

Chrání kroky svých zbožných, †

bezbožní v temnotách hynou, *

člověk jen svojí silou nezmůže nic.

Pána se děsí jeho protivníci, *

z nebe na ně burácí hromem.

Pán bude soudit končiny země †

a svému králi udělí vládu, *

vysoko pozvedne svého Pomazaného. △

Ant. Mé srdce jásá v Pánu: on ponižuje i povyšuje.

Ant. 3 Pán je král! Ty, celá země, jásej! †

Žalm 96 (97)
Sláva Božího soudu
Tento žalm mluví o spáse světa a o víře všech národů v Krista. (Sv. Atanáš)

Pán je král! Ty, celá země, jásej, *

† radujte se, četné ostrovy!

Mrak a temnota jej zahalují, *

řád a právo drží jeho trůn.

Plamen ohně postupuje před ním, *

nepřátele vůkol spaluje.

Jeho blesky ozařují obzor, *

země při tom pohledu se chví.

Hory jako z vosku roztávají *

před Pánem, jenž vládne nad zemí.

Nebe hlásá jeho spravedlnost, *

jeho slávu vidí národy.

Jak jsou zahanbeni, kdo ctí modly, †

bůžky marnými se honosí! *

Všichni bohové se před ním koří.

Uslyšel to Sión, raduje se, †

všechna judská města plesají *

nad výroky tvého soudu, Pane!

Povznesen jsi nad veškerou zemi, *

všechna božstva předčíš na výsost.

Pán je přízniv těm, jimž zlo se příčí, †

životy svých věrných ochrání, *

vyprostí je z rukou bezbožníků.

Světlo svítí lidem spravedlivým, *

radost lidem srdce čistého.

Radujte se, spravedliví, v Pánu, *

jeho svaté jméno velebte! △

Ant. Pán je král! Ty, celá země, jásej!

KRÁTKÉ ČTENÍ

Řím 8,35.37

Kdo by nás mohl odloučit od lásky Kristovy? Snad soužení nebo útisk nebo pronásledování nebo hlad nebo bída nebo nebezpečí nebo zabití? Ale v tom ve všem skvěle vítězíme skrze toho, který si nás zamiloval.

KRÁTKÉ RESPONSORIUM

Dobrořečit budu Pánu * v každé době. Dobrořečit.

Vždycky v mých ústech bude jeho chvála. * V každé době. Sláva Otci. Dobrořečit.

ZACHARIÁŠOVO KANTIKUM

Ant. k Zachariášovu kantiku Amen, amen, pravím vám: Jestliže znovu nebudete jako děti, jistě nevejdete do nebeského království.

PROSBY

Chvalme Krista, našeho Spasitele, neboť on slíbil, že zůstane se svou církví po všechny dny až do skonání světa. Děkujme mu a volejme:

Pane, zůstaň s námi.

Pane, zůstaň s námi po celý den,

ať nám slunce tvé milosti nikdy nepřestane svítit.

Zasvěcujeme ti tento den

a slibujeme, že neučiníme ani neschválíme nic špatného.

Pane, učiň, ať z nás celý tento den vyzařuje tvé světlo,

abychom byli solí země a světlem světa.

Ať láska tvého Svatého Ducha vede naše srdce i ústa,

abychom vždy setrvali ve tvé spravedlnosti a chvále.

Otče náš.

MODLITBA

Všemohoucí Bože, ty se k nám skláníš jako Otec, když nespoléháme na sebe, ale všechnu svou naději skládáme v tebe; veď nás, ať s důvěrou kráčíme po cestě, kterou jsi ukázal svaté Terezii, a doveď nás k blaženému patření na svou tvář. Prosíme o to skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2024 J. Vidéky